Справа № 804/2686/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 804/2686/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 804/2686/17 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до прокуратури Дніпропетровської області (далі відповідач), у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування і невиплати грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ч. 16 ст. 50-1Закону України Про прокуратуру.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії прокуратури Дніпропетровської області щодо не нарахування і не виплати грошової допомоги ОСОБА_1, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., у редакції до 01.05.2014 р.

Зобовязано прокуратуру Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., у редакції до 01.05.2014 р.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, прокуратура Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. та, зокрема, виключено ч. 16 ст. 50-1, у звязку з чим позивач не набув права на отримання грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за вислугу років. Крім того, ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, визначений ст. 99 КАС України, до того ж, останній не звертався до відповідача з відповідною заявою.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури Дніпропетровської області на посаді начальника відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції.

Наказом прокурора Дніпропетровської області № 756-К від 15.04.2014 р. позивача звільнено з посади начальника відділу з 28.04.2014 р. за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру (статті 38 КЗпП України) на підставі рапорту від 14.04.2014 р.

При цьому позивачу не було нараховано та виплачено грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію за вислугу років, що відповідачем не заперечується.

Визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування і невиплати грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звільнення позивача, а саме 28.04.2014 року, останній мав право отримати одноразову виплату, встановлену ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була на той час діючою, тому як згідно з абзацом першим пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VІІ зміни, передбачені розділами ІІ і ІІІ , набирають чинності з 01.04.2014 року, крім, зокрема абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ вказаного Закону, який набирає чинності з 01.05.2014 року.

При цьому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 року в задоволенні клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду було відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 16 статті 50-1 Закону № 1789 (у редакції Закону України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI) прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугу років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, абзацом другим підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зі ст.50-1 Закону № 1789 виключено частину шістнадцяту.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 01 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ, який набирає чинності з 01 травня 2014 року.

Тобто, зміни, якими було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону № 1789, набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом прокуратури Дніпропетровської області від 15.04.2014р. № 756к позивача звільнено з посади начальника відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції з 28.04.2014 р. за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру.

Тобто, на момент звільнення 28.04.2014 р. позивач мав право отримати єдиноразову виплату, встановлену ч. 16 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру, яка була діючою.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного суду України від 17 травня 2016 року у справі №21-569а16 та від 19 жовтня 2016 року у справі № 823/3141/14.

Щодо доводів представника відповідача відносно відсутності звернення позивача до відповідача з відповідною заявою та пропуску процесуального строку звернення до суду, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що приписи ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» мали імперативний характер щодо виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію за вислугою років і не містили застережень щодо подання відповідної заяви, а враховуючи, що позовні вимоги стосуються порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, тому як зазначена грошова допомога є компенсаційною виплатою при виході на пенсію, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013, відповідно процесуальні строки, визначені ст. 99 КАС України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 804/2686/17 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко