Справа № 2а-5-5226/10/1423
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2013-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2013 р.Справа № 2а-5-5226/10/1423

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційними скаргами управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2011 року та ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальний прав, що передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», -

ВСТАНОВИЛА:

30.12.2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду та стягнути недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині за період до моменту постановлення судового рішення.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2011 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4, за період з 22 травня 2008 року по 04 квітня 2011 року, обчисливши її у цей період з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2011 року замінено позивача у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальний прав, що передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» його правонаступником ОСОБА_5.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2011 року розяснено постанову суду у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальних прав, що передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», уточнивши, що відповідно до неї необхідно Управлінню Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва нарахувати підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_4 за період з 22 травня 2008 року по 04 квітня 2011 року, обчисливши його у ці періоди в розмірі 30 % визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю ОСОБА_5.

Не погоджуючись із постановою суду від 20.06.2011р., ухвалою 17.10.2011р., УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва подав апеляційні скарги, в яких апелянт ставить питання щодо їх скасування, зазначаючи, що вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та отримував підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 04.04.2011 року, так як судом при прийнятті рішення по справі не було враховано положення ст.99 КАС України та невірно визначено період часу, коли право позивача на отримання підвищеної пенсії було порушено.

Таким чином, постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2011 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

В свою чергу, в ході апеляційного розгляду справи стало відомо, що 09.04.2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ФП № 141618, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та наявною в матеріалах адміністративної справи (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частин 1 та 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допоміг у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, право на пенсію (доплату до неї) нерозривно пов'язано з фізичною особою. Отже, у випадку смерті фізичної особи спірні правовідносини, які стосуються її права на пенсію (доплату до неї) не допускають правонаступництва, тому повідомлення про смерть позивача - є істотними обставинами для справи.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2011 року не набрала законної сили, померлому за його життя не була нарахована щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни, оскільки на момент винесення позивач помер.

Отже, виходячи з викладеного суд не мав права робити заміну позивача, оскільки дані правовідносини не передбачають правонаступництва.

Отже, враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовні заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно до статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Тобто, судове рішення може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його неможливо виконати, оскільки високою є ймовірність неясності резолютивної частини рішення. Тому механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане КАС України.

Колегія суддів вважає постанову Центрального районного суд м. Миколаєва від 20.06.2011 року цілком зрозумілою.

В даній постанові викладені всі обставини справи, рішення обґрунтоване належними нормами закону, які регулюють спірні правовідносини. Зрозумілою є його і резолютивна частина.

Невиконання резолютивної частини постанови, як підстава для роз'яснення не передбачена ст. 170 КАС України, тому підставою для роз'яснення бути не може.

Крім того, як зазначалось вище, судом першої інстанції неправомірно було визначено правонаступника у виниклих правовідносинах, які не допускають процесуального правонаступництва та розяснено судове рішення шляхом фактичної його зміни резолютивної частини, що суперечить положенням ч.1 ст.170 КАС України.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо необґрунтованості винесення ухвали щодо розяснення постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2011 року.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст.ст. 157, 170,ст. ст. 183-2, 184, 198, 199, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2011 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2011 року скасувати, постановити нову, якою відмовити управлінню Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва в задоволенні заяви про розяснення постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2011 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, в частині відмови в задоволенні заяви про розяснення постанови суду - може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3