Справа № 813/2818/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Справа № 813/2818/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Тронки О.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЕКО» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЛЕКО» (далі - ТзОВ «ГАЛЕКО», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 21.07.2017 № та №. В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність висновків податкового органу щодо порушення ТзОВ «ГАЛЕКО» норм податкового законодавства, які зумовлені неправильним трактуванням укладеного між ТзОВ «ГАЛЕКО» та ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» договору поставки від 04.10.2014 №1. Вказаний договір не є кредитним договором, тому нарахування відповідачем відсотків за користуванням кредитом, з наступним їх віднесенням до складу доходу підприємства та оподаткуванням за встановленою ставкою для податку на прибуток є протиправним.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві . Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Суть заперечень полягає у тому, що плановою виїзною перевіркою ТзОВ «ГАЛЕКО» встановлено, що між позивачем та ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» укладено договір поставки від 04.0.2017 №1, який є кредитним договором. ТзОВ «ГАЛЕКО» проведено оплату нерезиденту за імпортований товар з відтермінуванням платежів без сплати процентів за користуванням чужими грошовими коштами. ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» не виставлялись претензії за несвоєчасну оплату кредиторської заборгованості, не нараховувались проценти за користування чужими грошовими коштами. Вважає, що відтермінування оплати по договору поставки, надане кредитором без вимоги компенсації за користування його коштами, є отриманим ТзОВ «ГАЛЕКО» на безоплатній основі. Позивачем зобовязання за користування чужими грошовими коштами не визнано та не включено до складу доходів, в результаті чого підприємством занижено фінансовий результат до оподаткування податок на прибуток. Вважає податкові повідомлення-рішення від 21.07.2017 № та № законними. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ТзОВ «ГАЛЕКО», зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності з присвоєнням коду .

Посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області на підставі направлень від 14.06.2017 №4126-4130 проведено документальну планову виїзну перевірку податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016

Результати перевірки оформлено актом від 05.07.2017 №910/13-01-14-12/36760858.

Як зазначено в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, зокрема, порушення:

-пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015); п.5. п.20П(С)БО 15, п.134.1.1. п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137; пп.140.4.2 п.140.4 ст. 140 Податкового кодексу України (в редакції після 01.01.2015), в результаті чого підприємством завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 327 293 грн та за 2015 рік на суму 210 698 грн;

-пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015); п.5. п.20П(С)БО 15, п.134.1.1. п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137; пп.140.4.2 п.140.4 ст. 140 Податкового кодексу (в редакції після 01.01.2015), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 656 101 грн, у тому числі за 2015 рік в сумі 286 342 грн, за 2016 рік в сумі 369 759 грн.

Суть порушення, на думку контролюючого органу, полягає у тому, що з характеру правовідносин щодо виконання вимог договору поставки від 04.10.2010 №1, укладеного між ТзОВ «ГАЛЕКО» та ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» вбачається, що ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» здійснено кредитування ТзОВ «ГАЛЕКО».

Зокрема, ТзОВ «ГАЛЕКО» проведено оплату нерезиденту ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» за імпортований товар з відтермінуванням платежу до 2 років ( 2 роки), без сплати процентів за користуванням чужими грошовими коштами.

ТзОВ «ГАЛЕКО» здійснено покриття фінансового дефіциту шляхом використання чужих грошових коштів, як джерела поповнення обігових коштів.

Кредитором не виставлялись претензії за несвоєчасну оплату кредиторської заборгованості, не нараховувались проценти за користування чужими грошовими коштами. Тобто, відтермінування оплати по договору поставки, надане кредитором без вимоги компенсації за користуванням його коштами, є отриманим ТзОВ «ГАЛЕКО» на безоплатній основі.

ТзОВ «ГАЛЕКО» зобовязання за користування чужими грошовими коштами не визнано та не включено до складу доходів.

Контролюючий орган вказує, що відтермінування оплати по договору поставки у розумінні Податкового кодексу України за своєю суттю є безповоротною фінансовою допомогою.

Тому відповідач дійшов висновку про заниження ТзОВ «ГАЛЕКО» інших операційних доходів за рахунок не включення суми безповоротної фінансової допомоги, у вигляді не нарахованих процентів за користування активами (чужими грошовими коштами) на безоплатній основі.

13.07.2017 ТзОВ «ГАЛЕКО» подало заперечення на акт перевірки від 05.07.2017 №910/13-01-14-12/36760858.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС у Львівській області листом від 21.07.2015 №9598/0/13-0-14-12-15 повідомлено про те, що висновки акту перевірки визнано правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення ТзОВ «ГАЛЕКО» залишено без задоволення.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області 21.07.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 748 541 грн, в тому числі за податковими зобовязаннями - 656 101, 00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 92 440 грн;

- №, яким зменшену суму відємного значення обєкта оподаткування за податком на прибуток за 2014 рік у розмірі 327 293 грн та за 2015 у розмірі 210 698 грн.

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішення справи суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.5.4 пункту 135.4 статті 135 Податкового кодексу (редакція якого діяла до 01.01.2015) інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу визначено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

За змістом пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.01.2000 № 20, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (далі - ПСБО), кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги це одна із складових поточних зобовязань .

Згідно з пунктом 5 ПСБО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобовязань, що обумовлює збільшення власного капіталу (за винятком збільшення капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 20. П(С)БО 15 дохід, який виникає в результаті використання активів підприємства іншими сторонами, визнається у вигляді процентів; проценти визнаються у тому звітному періоді, до якого вони належать, виходячи з бази їх нарахування та строку користування відповідними активами з урахуванням економічного змісту відповідної угоди.

Згідно з пунктом 22 П(С)БО 15 у разі відстрочення платежу, внаслідок чого виникає різниця між справедливою вартістю та номінальною сумою грошових коштів або їх еквівалентів, які підлягають отриманню за продукцію (товари, роботи, послуги та інші активи), така різниця визнається доходом у вигляді процентів.

Враховуючи вищевикладене, об'єктом оподаткування податком на прибуток є дохід платника податків, отриманий у вигляді безповоротної фінансової допомоги. Водночас, обставина отримання платником податків безоплатної фінансової допомоги має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що 04.10.2010 між ТзОВ «ГАЛЕКО» (покупець) та ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» (Продавець) укладено Договір поставки №1 (далі-Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору продавець передає з правом введення на ринок України, а Покупець приймає водостічні системи Galeco PVC і Galeco STAL на умовах встановлених в цьому Договорі.

Згідно з пунктом 4.1 договору покупець здійснює оплату за Товари, придбані у Продавця, за цінами, зазначеними і опублікованими Продавцем в експортних прайс-листах. Ціни будуть погоджуватися сторонами у специфікаціях, що будуть додатками до цього Договору.

Пунктом 4.2 договору визначено, що торгові умови, на яких буде виконуватись цей договір, в тому числі знижки, строки оплати розмір купівельної заборгованості будуть встановлені шляхом переговорів і зазначені в додатку №3 до цього Договору.

Додатком №3 до Договору визначено, що максимальний термін оплати по кожній партії складає не більше 2 років, розмір купівельної заборгованості становить 150 000 грн.

В подальшому сторонами вносились доповнення до Договору, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи належним чином завірені копії додатків до Договору.

Аналіз вищевикладених положень договору свідчить про те, що сторонами обумовлено, що додатками до Договору встановлюються максимальний строк оплати по кожній партії товару та розмір купівельної заборгованості.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу визначено порядок здійснення оплати товару.

Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, строки оплати товару покупцем, відповідно до положень Цивільного кодексу, визначаються договором. Цей строк може визначатися певною календарною датою або періодом у часі. Водночас право вимоги сплати процентів за користування чужими грошовими коштами виникає у продавця лише у разі прострочення оплати товару.

Як вже зазначалось, сторонами на підставі пункту 4.2 договору визначено умови виконання договору та строк оплати товару.

Додатком 3 від 04.10.2010 визначено максимальний строк оплати товару не більше 2 років, а Додатком №3-1 від 05.10.2010 визначено максимальний строк оплати товару 2 роки.

Позивачем здійснена оплата товару в строк визначений договором, що сторонами не заперечується.

Оскільки оплата товару здійснювалась в межах строку, визначеного договором, то доводи контролюючого органу про відтермінування позивачем платежу та обовязку сплати процентів за чужими грошовими коштами є безпідставними.

Аналіз змісту договору дає підстави стверджувати, що договір не містить положень щодо продажу товару у кредит.

Визначене у договорі поняття кредиторської заборгованості використовується сторонами виключно щодо обсягу переданого покупцю товару .

Таким чином, укладений між ТзОВ «ГАЛЕКО» та ТзОВ «Galeco Sp.z.o.» Договір поставки №1 від 04.10.2010 не є кредитним договором.

Тому помилковими є твердження контролюючого органу про те, що вказаний договір за своєю юридичною природою є кредитним договором, а відтермінування оплати по договору поставки у розумінні Податкового кодексу України за своєю суттю є безповоротною фінансовою допомогою.

За таких обставин у відповідача не було правових підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами та віднесення таких до безповоротної фінансової допомоги. Відповідно у позивача відсутній обовязок включення до складу доходів зобовязання за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 (Кодексу адміністративного судочинства України далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 21.07.2017 № та №.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Львівській області від 21.07.2017 № та №, суд дійшов переконання, що такі прийняті відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 19 297, 98 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 1117 від 03.08.2017.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 липня 2017 року № НОМЕР_1.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 липня 2017 року № НОМЕР_2.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЕКО» 19 297 (девятнадцять тисяч двісті девяносто сім) грн 98 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.