Справа № 242/1061/17
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

м. Селидове 22 вересня 2017 року

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючий - суддя Владимирська І.М., при секретарі Склярук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську в особі інспектора роти № 3 молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 16.03.2017 року він керував автомобілем ОСОБА_3, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Паркова, 30 м. Краматорська Донецької області та інспектором поліції ОСОБА_2 було відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 709573 від 16.03.2017 року й його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн. Вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки на місці зупинки відсутня дорожня розмітка, яка позначає полосу для руху маршрутних транспортних засобів; розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився без врахування Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 та призначене адміністративне покарання не відповідає положенням КУпАП. Просить визнати дії інспектора поліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 709573 від 16.03.2017 року за ст. 122 ч. 3 КУпАП та провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що постанову про адміністративне правопорушення було винесено відповідно до вимог КУпАП, розгляд справи проведений з урахуванням рішення Конституційного суду України, розмір штрафу накладений на позивача відповідно до санкції статті. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши заперечення відповідача та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

З оскаржуваної постанови, винесеної 16.03.2017 року вбачається, що посадова особа, яка винесла постанову АР № 709573, вважає, що водій ОСОБА_1 16.03.2017 року, керуючи транспортним засобом ОСОБА_3, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Паркова, 30 м. Краматорська Донецької області, порушив вимоги п. 17.1 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність та стягнення за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В той же час, оглянутий в судовому засіданні відеозапис, що наданий відповідачем, не може беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки, по-перше, згідно Національного стандарту України "Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування" ДСТУ 4100-2002, дорожній знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» повинен застосовуватись для позначення дороги, де рух транспортних, засобів, що рухаються за установленими маршрутами, здійснюється спеціально виділеною смугою назустріч загальному потоку транспортних засобів. Знак повинен установлюватись на початку дороги над проїзною частиною або з обох боків дороги; знак повинен повторюватись після перехресть протягом усієї ділянки дороги, що має цю смугу, але на відеозаписі відсутня відповідна дорожня розмітка, яка позначає таку смугу; по-друге, відповідач на відеозаписі жодним чином не перевірив доводи позивача щодо відсутності відповідних дорожніх знаків при виїзді з прилеглої території, а пояснення відповідача щодо наявності дорожніх знаків ґрунтуються на особистих припущеннях.

Суд не приймає до уваги надану відповідачем роздруківку вул. Паркова м. Краматорськ Донецької області, оскільки в силу ч. 1, 2 ст. 69 КАС України зазначена кольорова роздруківка не є належним доказом встановлення відповідних дорожніх знаків.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, враховуючи, що надані відповідачем докази не є належними та допустими, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що суд при вирішенні справи в порядку адміністративного судочинства повинен керуватися нормами ст.162 КАС України.

Вивченням змісту статті 162 встановлено, що її положення не містять таких повноважень суду при вирішенні справи порядку КАС України як скасування постанови із закриттям справи у зв'язку зі звільненням порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані, особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення в порядку КУпАП.

Отже суд, розглядаючи справу в порядку КАС України, не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про закриття провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення чи звільнення особи від адміністративної відповідальності, а лише перевіряється законність рішення суб'єкта владних повноважень, за наслідками чого суд може визнати незаконними та скасувати це рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити.

Таким чином, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

В звязку з чим, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 71, 160, 163, 173-1 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську в особі інспектора роти № 3 молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії АР № 709573 від 16.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Владимирська І.М.