Справа № 826/13356/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Т.М.М." до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області в особі Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Ясинуватсько-Авдіївське відділення) із відображення в інтегрованій картці платника, зобов'язань Фірми «Т.М.М.» - ТОВ з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області за період 01 серпня 2014 року - 07 червня 2016 року. Зобов'язано Покровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника (18010600 - орендна плата з юридичних осіб) Фірми «Т.М.М.» - ТОВ шляхом вилучення податкового боргу з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області у сумі 306 602,04 грн.В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Покровською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено з матеріалів справи, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, ТОВ «Т.М.М.» перебуває на обліку, як платник податків за основним місцем обліку, в Офісі великих платників ДФС.

Крім того, позивач перебуває на податковому обліку за неосновним місцем діяльності в Покровській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, що є правонаступником Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

11 березня 2016, 15 березня 2016 та 07 липня 2016 позивач звертався до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з відповідними заявами про видачу довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів.

У видачі такої довідки позивачу було відмовлено з підстав наявності в ІКП ТОВ «Т.М.М.» податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб за неосновним місцем обліку в сумі 63 480,01 грн (станом на 15.03.2016) та в сумі 306 602,04 грн (станом на 07.07.2016).

Позивач, вважаючи неправомірним відображення в інтегрованій картці платника зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.33-35) Фірмі «Т.М.М.» - ТОВ надано в строкове платне користування земельну ділянку за договором оренди землі від 16.01.2009 (далі - договір), укладеним з Ясинуватською районною державною адміністрацією Донецької області (орендодавець). Договір зареєстрований в Ясинуватському районному відділі ДП ДР ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2009 за №04.09.170.00002.

Об'єктом оренди за цим договором є земельна ділянка несільськогосподарського призначення, що розташована на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області загальною площею 28,1621 га із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, з іншого призначення (запас) (п.2 договору).

За умовами п.9 цього договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% нормативної грошової оцінки землі та становить на період будівництва 173 816,48 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.286.2. ст.286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ПК України).

На виконання вимог вказаних норм ПК України, позивачем подано декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) до Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Податкова декларація з плати за землю за 2014 рік була подана позивачем в електронному вигляді за реєстраційним №, доставлена до районного рівня Ясинуватська ОДПІ та прийнята Міністерством доходів і зборів України 13.02.2014, що підтверджується квитанцією № 2.

Задекларована позивачем річна сума орендної плати (рядок 2.1 та 13) за 2014 рік склала 184 071,65 грн (колонка 9) зі щомісячними платежами в розмірі 15 339,30 грн (колонки 10-21).

Орендна плата за земельну ділянку сплачувалась позивачем своєчасно та в повному обсязі в період з 01.01.2014 по 30.08.2014, що відповідачами не заперечується.

Однак, з вересня 2014 року позивач припинив сплачувати орендну плату за землю, внаслідок чого, станом на 31.01.2015р., за позивачем в ІКП обліковувалась заборгованість в сумі 76696,55 грн (15 339,30 * 5 місяців (вересень 2014 - січень 2015).

Згідно з поданою податковою декларацією з плати за землю від 16.02.2015р. № підприємством було нараховано на 2015 рік щомісячно орендну плату за землю у розмірі 19158,79грн.

Протягом 2015-2016рр. підприємство не сплачувало орендну плату за землю, внаслідок чого в ІКП станом на 31.01.2016 загальна заборгованість за платежем «орендна плата за земельні ділянки» склала 306 602,04грн.

Як вже зазначалось, наявність в ІКП позивача заборгованості в сумі 306 602,04 грн і стала підставою для не видачі позивачу довідки про відсутність заборгованості.

Разом з цим, 14 квітня 2014 року Указом Президента України № 405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

02 вересня 2014 року Верховною Радою України з метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII, який набрав чинності 15.10.2014 (надалі - Закон №1669).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Правовий аналіз зазначених вище норм дає змогу дійти висновку, що для застосування положень ст. 6 Закону, необхідним є врахування одночасного існування трьох обставин: 1) період проведення АТО; 2) місцезнаходження земельної ділянки в рамках території проведення АТО; 3) земельна ділянка має бути державної/комунальної власності.

Як вже зазначалось, 14 квітня 2014 року Указом Президента України №405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Станом на час вирішення справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався. Отже, період проведення антитерористичної операції розпочався 14 квітня 2014 року та станом на 03.07.2017 триває.

Стосовно місцезнаходження земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 ст.11 Закону №1669 зобов'язано Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання вимог п. 5 ст.11 Закону №16691 Кабінетом Міністрів України були прийняті розпорядження «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» №1053-р від 30 жовтня 2014 року та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 2 грудня 2015 року.

Згідно з додатками до вказаних вище розпоряджень КМУ до населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, належить с. Спартак, с. Веселе, с-ще Каштанове, с-ще Крута Балка, с-ще Мінеральне, с-ще Опитне, с. Яковлівка (Спартаківська сільська рада) Ясинуватського району.

Відповідно, земельні ділянки державної та комунальної власності, на які поширюється норма ст. 6 Закону №1669, яка звільняє від плати за їх оренду під час проведення АТО, визначаються, виходячи із затвердженого КМУ переліку населених пунктів, на території яких здійснюється АТО.

Земельна ділянка, яка передана в оренду позивачу, знаходиться в Спартаківській сільській Ясинуватського району, тобто, на території проведення АТО.

Перебування земельної ділянки в державній/комунальній власності відповідачами не заперечується.

З огляду на викладене, оскільки земельна ділянка розташована на адміністративній території в межах проведення АТО, період проведення АТО триває, то позивач з 15.10.2014 (дата набрання чинності законом №1669) є звільненим від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, внаслідок чого нарахування в ІКП ТОВ «Т.М.М.» боргу з орендної плати за земельну ділянку починаючи з 15.10.2014 є неправомірним.

Стосовно нарахування в ІКП заборгованості з орендної плати за земельну ділянку в період 01.09.2014-14.10.2014, суд зазначає, що в березні 2016 року позивач подав в електронному вигляді за реєстраційним № податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік (уточнюючу), яка доставлена до районного управління ДФС - Ясинуватської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та прийнята Державною фіскальною службою України 14.03.2016, що підтверджується квитанціями №1 та №2 (а.с.60).

Вказаною уточнюючою декларацією, позивач зменшив зобов'язання з плати за землю за серпень - грудень 2014 року на 76 696,55 грн (р. ІІІ рядок 6). Тобто, фактично, з урахуванням поданої уточнюючої декларації, податкове зобов'язання за період серпень-грудень 2014 року скориговане позивачем до нуля.

Крім того, в березні 2016 року позивач подав в електронному вигляді за реєстраційним № податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік (уточнюючу), яка доставлена до районного управління ДФС - Ясинуватської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та прийнята Державною фіскальною службою України 14.03.2016, що підтверджується квитанціями №1 та №2 (а.с.64).

Вказаною уточнюючою декларацією, позивач зменшив зобов'язання з плати за землю за 2015 рік на 229905,49 грн, тобто, фактично, з урахуванням поданої уточнюючої декларації, податкове зобов'язання за період 2015 рік скориговане позивачем до нуля.

В матеріалах справи відсутні докази невизнання поданих уточнюючих декларацій.

Окремо, суд апеляційної інстанції зазначає, що подача декларацій (уточнюючих) не є погашенням податкового боргу платником податків в розумінні норм пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14, ст. 50, ст. 87, ст. 129 Податкового кодексу України, оскільки платник податків не погашав (не сплачував) податковий борг, а корегував податкові зобов'язання (грошові зобов'язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усував помилку при визначення суми податкового зобов'язання.

За змістом пункту 4 розділу III Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013р. № 765 (чинного на час подачі позивачем уточнюючих декларацій) нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці проводиться датою його подання.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 6 Закону № 1669, враховуючи подані позивачем уточнюючі декларації з орендної плати за земельну ділянку за період червень-грудень 2014 року та 2015 рік, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача 2 із відображення в інтегрованій картці платника зобов'язань позивача з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області за період 01 серпня 2014 року - 07 червня 2016 року.

При цьому, як вбачається зі змісту зворотного боку інтегрованої картки позивача за 2014-2016 роки по платежу «Орендна плата з юридичних осіб», вид бюджету - 51 (Селищний), платник - Фірма «Т.М..М.» - ТОВ, внесення даних в ІКП про наявність у позивача боргу в сумі 306 602,04 грн (а.с.101) здійснено саме Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Донецькій області, правонаступником якої є відповідач 2.

Таким чином, оскільки саме Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Донецькій області, в порушення вимог ст. 6 Закону №1669, без врахування уточнюючої податкової звітності, було допущено відображення в інтегрованій картці платника боргу позивача з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області за період 01 серпня 2014 року - 07 червня 2016 року, то судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача 2.

Стосовно позовних вимог про зобов'язати відповідача 2 внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника (18010600 - орендна плата з юридичних осіб) позивача шляхом вилучення податкового боргу з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 p. II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07 квітня 2016 року № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП відкривається, зокрема, за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (неосновне місце обліку). При відкритті ІКП встановлюється контроль за відповідністю виду бюджету, коду класифікації доходів бюджету (технологічного коду класифікації єдиного внеску), коду форми ІКП, типу платника відповідно до Переліку форм ІКП (п.2 ч.1 р. ІІ).

Класифікація доходів бюджету затверджена наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11, відповідно до якої платежу з орендної плати з юридичних осіб присвоєний код 18010600. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Органу ДФС, в якому перебуває платник за неосновним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за неосновним місцем обліку, для внесення відповідної інформації.

Таким чином, інтегрована картка ФІРМИ «Т.М.М.» - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (18010600 - орендна плата з юридичних осіб), яка містить інформацію про стан розрахунків позивача з бюджетом з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, знаходиться в Покровській об'єднаній ДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме Покровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області наділена повноваженнями на внесення відповідних змін до ІКП, та враховуючи протиправність дій відповідача 2 щодо відображення в ІКП податкового боргу позивача з орендної плати за земельну ділянку, з метою всебічного і повного захисту прав ТОВ «Т.М.М.» зобов'язав відповідача 2 внести зміни до інтегрованої картки платника (18010600 - орендна плата з юридичних осіб) позивача шляхом вилучення податкового боргу позивача з орендної плати за земельну ділянку на території Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильним застосування до спірних правовідносин положення Наказу Міндоходів №765 від 05.12.2013 року ( чинними на час подачі позивачем уточнюючих декларацій), положення якого узгоджуються з прийнятим Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»,оскільки положення Наказу №422, було затверджено у квітні 2016 року, тоді як уточнюючі декларації позивачем подано в березні 2016 року

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності порядку застосування зазначених у ст. 6 Закону України №1669 податкових пільг та не внесення відповідних змін до Податкового Кодексу України є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції, які зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.