Справа № 754/5762/17
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/494/17
Справа №754/5762/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною щодо неприйняття рішення та зобов'язання прийняти рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною щодо неприйняття рішення та зобов'язання прийняти рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що ним 12.04.2017 року було подано державному виконавцю Лозовій А.І. клопотання про винесення постанови про витребування інформації від Державної казначейської служби України про розмір кошторисних призначень з 2011 по 2017 р.р., про зміну до кошторисних призначень, відповідно до яких має здійснюватися виконання рішення боржником. На особистому прийомі у державного виконавця його було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження ВП № 53088372 та надано лист на звернення, однак постанови за клопотанням позивача від 12.04.2017 року надано не було. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. щодо прийняття рішення у формі постанови за клопотанням про витребування інформації від 12.04.2017 року протиправною; зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийняти рішення у формі постанови за клопотанням про витребування інформації від 12.04.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що позивач 12.04.2017 року звернувся до відповідача із клопотанням про витребування інформації від Державної казначейської служби України про розмір кошторисних призначень з 2011 по 2017 р.р., про зміну до кошторисних призначень, відповідно до яких має здійснюватися виконання рішення боржником.

На особистому прийомі у державного виконавця позивача було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження ВП № 53088372 та надано лист на звернення, однак постанови за клопотанням позивача від 12.04.2017 року надано не було.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін.

За правилами ст. 1, 15 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення; органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Положеннями ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Пунктом 2 частини 5 статті 13 Закону визначено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, під час розгляду справи по суті було достеменно встановлено, що державним виконавцем Лозовою А.І. не було виконано вимоги діючого законодавства щодо належного розгляду клопотання позивача та прийняття відповідного рішення (винесення постанови), а тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання прийняти рішення.

Що стосується вимог позивача про винесення ухвали про обов'язкову участь в судовому засіданні державного виконавця Лозової А.І., то вони не підлягають задоволенню, оскільки у суду не має процесуальних підстав зобов'язувати державного виконавця приймати участь в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладену норму та те, що у позивача відсутні документально підтвердженні судові витрати, суд приходить до висновку, що вимога позивача, щодо стягнення з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві за рахунок бюджетних призначень судового збору на користь держави не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 11, 12, 86, 94, 158-163, 181 КАС України, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Законом України "Про звернення громадян", Законом України "Про виконавче провадження", -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною щодо не прийняття рішення та зобов'язання прийняття рішення - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. щодо прийняття рішення у формі постанови за клопотанням про витребування інформації від 12.04.2017 року протиправною.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийняти рішення у формі постанови за клопотанням ОСОБА_1 про витребування інформації від 12.04.2017 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Головуючий: