Справа № 219/7753/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Конопленко О.С.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року справа №219/7753/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Шишова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2017 р. у справі № 219/7753/17 (головуючий І інстанції Конопленко О.С.) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (далі - відповідач), в якому просив дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, які пов'язані з виплатою щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року у розмірі меншому, ніж встановлено ч.5 ст.13 Закону № 3551 визнати протиправними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради - недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року в розмірі 7396 гривень, кошти перерахувати на рахунок № НОМЕР_1, який знаходиться ТВБВ № 1004/0291 Філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк України».

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2017 р. у справі № 219/7753/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

В обґрунтування постановлено рішення суд першої інстанції зазначив, що застосування до спірних відносин положень ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням п.26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у даному випадку не є підставою вважати неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2017 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що він є пенсіонером, інвалідом війни 2 групи, у зв'язку з чим відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну (до 05 травня поточного року) разову грошову допомогу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідачем було виплачено позивачу разову грошову допомогу до 05 травня 2017 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 223 від 05 квітня 2017 року в розмірі 3100 гривень, однак позивач не погоджується з таким розміром щорічної допомоги, оскільки вважає, що розмір щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року не може бути визначений зазначеною постановою через те, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп-2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI, у зв'язку з чим на даний час дія ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до внесення в неї змін, захищена, тобто порядок та розмір виплати допомоги регулюється виключно вказаним законом та Конституцією України, які мають вищу юридичну силу, аніж вказана постанова Кабінету Міністрів України. З огляду на викладене, позивач вважає дії відповідача, які пов'язані з виплатою щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року у розмірі меншому, ніж встановлено ч. 5 ст. 13 Закону № 3551, протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача недоотриману суму щорічної грошової допомоги в розмірі 7396 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 1312х8-3100=7396, де 1312 гривень - розмір мінімальної пенсії за віком станом на 01 травня 2017 року, 8 - встановлений законом № 3551 розмір щорічної грошової допомоги до 05 травня, який складається з мінімальних пенсій за віком, 3100 гривень - розмір фактично виплаченої відповідачем щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

ОСОБА_2 є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2, виданого Управлінням Служби безпеки України в Донецькій області (а.с. 5).

13 червня 2017 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради з заявою, в якій просить у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити йому недоотриману суму одноразової грошової допомоги до 05 травня 2017 року в розмірі (1312х8)-3100=7396 гривень (а.с. 6).

Згідно листа начальника Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19 червня 2017 року за № 08/2018-1 ОСОБА_2 повідомлено, що йому, як інваліду війни ІІ групи, відповідно до абзацу 5 пункту 22 статті 12, ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено розмір грошової допомоги до 5 травня в розмірі 3100 гривень, яка у 2017 року була перерахована в повному обсязі на особистий рахунок, у зв'язку з чим вказана виплата позивачу надана у 2017 році відповідно до чинного законодавства України (а.с. 7).

Не погодившись з таким розміром зазначеної грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з врахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни 2 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність (на час виплати позивачу) - 1247 грн.

В той же час, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" проводиться до 5 травня інвалідам війни ІІ групи в розмірі 3100 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Виплата разової грошової допомоги до 5 травня передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої відповідач здійснив виплату такої допомоги позивачу.

Таким чином, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової щорічної допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від № 223 від 05.04.2017 року є правомірними.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2017 р. у справі № 219/7753/17- залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2017 р. у справі № 219/7753/17- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов