Справа № 469/435/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 469/435/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Старчеус О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.
суддів - Кравченка К.В.
Лук'янчук О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві лейтенанта поліції Гідори А.К. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Гідори А.К. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки була складена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема винесена на місці зупинки автомобілю, за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також без надання можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2017 року позов задоволено. Суд скасував оскаржувану постанову та закрив провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не надав належної оцінки поясненням свідка, рапорту інспектора поліції, та відеозапису адміністративного правопорушення. Крім того зазначив, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд немає повноважень перебирати на себе функції державного органу та закривати провадження у справі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, 17.03.2017 року о 21год. 45хв. під час патрулювання автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 104 км інспекторами патрульної поліції Гідорою А.К. та Грищенком І.М. виявлено факт перетину транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 Правил дорожнього руху, з одночасним здійсненням обгону іншого транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю в умовах недостатньої видимості, що є порушенням п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху.

Встановивши особу порушника, яким виявився громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектор патрульної поліції Гідора А.К. на місці правопорушення склав постанову у справі про адміністративне правопорушення АР№639949 від 17.03.2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 425 грн.

Законність дій інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та законність прийнятої постанови є предметом спору у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що наявне в матеріалах справи відео не містить зафіксованого за позивачем порушення п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху, а також моменту відібрання у свідка письмових пояснень, а отже інспектором патрульної поліції не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Крім цього суд визнав протиправними дії інспектора щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу з посиланням на п.1ч.2 ст.162 КАС України.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

В свою чергу, порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано Розділом IV Кодексу, при цьому за правилами ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Водночас, згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частин 4-6 цієї статті у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз положень вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що посадови особи Національної поліції України, у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, із винесенням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, один з екземплярів якої вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, інспектор патрульної поліцїї при винесенні оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення діяв в межах наданих повноважень та порушень вимог чинного законодавства не допускав.

При цьому судова колегія зазначає, що доводи позивача щодо необхідності розгляду адміністративної справи за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати дану справу, в даному випадку у м. Миколаєві, ґрунтуються на хибному тлумаченні положень КУпАП, а відтак, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Натомість суд першої інстанції не навів достатніх мотивів та міркувань, з яких він виходив, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій інспектора та не зазначив, в чому саме полягала протиправність дій посадової особи відповідача.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо законності оскаржуваної постанови та наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, відповідно до пп.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини.

Підпунктом "ґ" п. 14.6 Правил Дорожнього руху України передбачено, що обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

В свою чергу, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП стало встановлення факту перетину транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 під керуванням позивача, дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 Правил дорожнього руху, з одночасним обгоном іншого транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю в умовах недостатньої видимості, чим порушено п.14.6 «г» Правил дорожнього руху.

Колегією суддів встановлено, що факт перетину суцільної розмітки та обгону попутнього транспортного засобу позивачем не заперечується.

При цьому судова колегія не може погодитись з доводами позивача про те, що він перетнув суцільну розмітку виключно з метою обгону транспортного засобу, який рухався попереду зі швидкістю менше 30 км/год, а відтак, не порушував правил дорожнього руху.

Так, ознайомившись зі змістом наявного в матеріалах справи відео, дослідивши текст постанови про накладення адміністративного стягнення, провівши аналіз наданих сторонами пояснень, судова колегія встановила, що обгін транспортного засобу з одночасним перетином суцільної дорожньої розмітки відбувся у нічний час у кінці підйому, тобто на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю та в умовах недостатньої видимості.

Зазначена обставина, на переконання судової колегії, створювала небезпеку на дорозі як для самого водія - позивача ОСОБА_4, так і для інших учасників дорожнього руху, які рухались у зустрічному напрямку. На думку колегії суддів, в даному випадку, навіть за умов руху попереднього транспортного засобу з мінімальної швидкістю, транспортні засоби, що рухаються у попутньому напрямку не мають права здійснювати обгін, допоки не закінчиться дорожній підйом і лише після цього, впевнившись у відсутності зустрічного транспорту, можна об'їхати перешкоду.

Таким чином, враховуючи умови, за яких інспектором патрульної поліції виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, судова колегія дійшла висновку, що в діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а отже відповідачем обґрунтовано складено відносно ОСОБА_4 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу.

При цьому слід звернути увагу, що важливим при розгляді питання щодо дискреційних повноважень контролюючих органів є те, що суд не може виходити за межі завдань адміністративного судочинства та не може втручатися в дискреційні повноваження органу.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Оскільки органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП є Національна поліція України та її посадови особи, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про закриття провадження в адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених Кодексом адміністративного судочинства України та перебрав на себе дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини у справі, що мають значення для вирішення даного спору, тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві - задовольнити.

Постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві лейтенанта поліції Гідори А.К. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук'янчук.