Справа № 820/5233/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р. Справа № 820/5233/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою на Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 820/5233/16

за позовом ОСОБА_1

до Київська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 25.02.2016р. № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 820/5233/16 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, оскільки ані в грошовій, ані в матеріальній або нематеріальній формі він не отримував дохід у вигляді процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 28.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач перебуває на податковому обліку в Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

В грудні 2015 року ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області, правонаступником якої є відповідач, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 14.01.2016р. № 45/20-34-17-06/НОМЕР_1 (а.с. 55-58), за висновками якого встановлено порушення з боку позивача п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, внаслідок чого йому донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 44285,17 грн.

На підставі висновків перевірки, викладених в Акті № 5/20-34-17-06/НОМЕР_1 (а.с. 55-58) податковим органом було прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення від 25.02.2016р. № (а.с. 13), відповідно до якого позивачу донараховано грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 55356,46 грн. (в тому числі за основним платежем - 44285,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 11071,29 грн.).

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про порушення позивачем п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, тому податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2008р. позивач уклав з ВАТ "Сведобанк" кредитний договір на купівлю житлової нерухомості № 2006/0508/45-002 (а.с. 95-103), згідно умов якого отримав у вигляді кредиту 48000 доларів США на строк до 08.05.2038р. Згідно листа ТОВ "Кредитні ініціативи" без дати б/н (а.с. 115) вказане товариство набуло статус кредитора за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008р.

Згідно листа ТОВ "Кредитні ініціативи" від 18.06.2014р. №2014/06/Б-18 позивачу анульовано (прощено) кредитну заборгованість в розмірі 261850,44 грн. (а.с. 88)

Відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відтак, зобов'язання позивача перед ПАТ "ПУМБ" щодо сплати заборгованості за користування кредитом в розмірі 311 487,01 доларів США припинено.

Спірним у вказаній справі є правомірність дій відповідача щодо віднесення анульованих банком процентів за користування кредитом до категорії "додаткові блага".

Згідно з пунктом 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (абзац другий пункту 164.1 ст. 164 ПК України).

За визначенням підпункту 14.1.54 пункту 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Цим підпунктом не встановлено виключний перелік доходів, які включаються до оподатковуваного доходу.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Додаткові блага, згідно з визначенням, яке дає норма 14.1.47 пункту 14.1 ст. 14 ПК України, - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 ст. 164 ПК України встановлений як вичерпний і включає, зокрема: суму боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 ст. 164 ПК України в редакції Закону України від 02.12.2010 №2755-VI, чинній до 1 січня 2015 року).

Виходячи з системного та логічного аналізу визначення термінів "додаткових благ" та "видів додаткових благ ", які включаються до оподатковуваного доходу, можна зробити висновок, що додаткове благо кваліфікується як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Стосовно анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг.

Колегія суддів зазначає, що фактично грошова сума, взята в борг, не збільшує дохід особи, оскільки надається на умовах повернення, тому в разі якщо ліквідуються встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку.

Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Таким чином, з урахуванням наведених положень податкового законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, у тому числі, у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а тому прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 22.05.2017 по справі № К/800/28428/16.

Враховуючи вищевикладене, сума процентів, нарахована позивачу за користування кредитними коштами та списана (прощена) банком, не є додатковим благом, на вартість якого згідно із нормами Податкового кодексу України збільшується оподатковуваний доход.

В контексті розгляду цієї справи судом першої інстанції не з'ясовано правовий статус суми прощеної заборгованості за кредитом позивача, з огляду на те, що вказана сума може включати в себе як тіло кредиту, так і відсотки та/або пеню, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що за змістом ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

В процесі розгляду даної справи необхідно було встановити правовий статус усієї суми прощеної заборгованості за кредитом, що не було з'ясовано судом першої інстанції, а від так слугувало підставою для відмови в задоволенні позову.

Судовим розглядом встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед кредитним договором на момент прощення боргу складала 60759,97 доларів США, що за курсом НБУ становила 485654,44 грн., з яких заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 223804 грн., а 261850,44 грн. - проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, за кредитним договором позивачем сплачено 223804 грн., який було зараховано банком саме в рахунок погашення заборгованості за кредитом, а не процентів, всього з урахуванням попередніх платежів зараховано в рахунок погашення основної суми боргу (кредиту) що свідчить про повне погашення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту).

Колегія суддів зазначає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1 останнім було повернуто Банку суму більшу, ніж була отримана ним в якості кредиту, тобто у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» була анульована сума заборгованості, що складається з відсотків за користування кредитом, яка не може вважатися доходом платника податків в розумінні абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а відтак податкове повідомлення-рішення про збільшення та сплату грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є протиправним і підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 820/5233/16 не відповідає вимогам ст. 159 КАС України, оскільки прийнята судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального і процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції внаслідок вищезазначених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Судові витрати розподілити в порядку ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 820/5233/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 25.02.2016р. № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 41) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 61170, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1157 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят сім) гривень 53 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 03.10.2017 р.