Справа № 390/1306/17
Суддя: Терещенко Д. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 390/1306/17
Провадження № 2-а/390/45/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Терещенка Д.В.,

при секретарі Головацькій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати, починаючи з 24.09.2013 року; зобовязати відповідача зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період строкової служби в армії; зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді, починаючи з 24.09.2013 року; зобовязати відповідача виплатити йому ненараховану різницю щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, між належними 90 % та фактично сплаченими, за період з 24.09.2013 року по теперішній час, а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по справі.

Позивач в поданих письмових заявах просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача - начальник Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в письмовому запереченні, поданому до суду, зазначив, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 4 місяці 23 дні, а загальний стаж складає 31 рік 9 місяців 7 днів. Стаж роботи, що не входить до стажу роботи на посаді судді не підлягає включенню до стажу роботи для визначення відсоткової ставки щомісячного грошового забезпечення утримання судді у відставці. Розпорядження щодо призначення розміру грошового утримання ОСОБА_1 прийнято управлінням з дотриманням діючого на час призначення грошового утримання законодавства, відповідає нормам ОСОБА_2 України та Рішенню Конституційного суду України №1-8/2016 року від 08.06.2016 року. Крім того, зазначено на пропущення відповідачем строку звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України та неможливість стягнення судового збору з відповідача. На підставі поданого заперечення просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В окремому письмовому клопотанні представник відповідача просив судове засідання по розгляду справи проводити без його участі.

На підставі дослідження матеріалів справи, судом встановлені наступні фактичні обставини.

09.04.1990 року ОСОБА_1 обрано народним суддею Ленінського районного народного суду м.Кіровограда (а.с.28). Згідно Постанови Верховної Ради України №2557-ХІІ від 07.07.1992 року позивача обрано членом Кіровоградського обласного суду (а.с.9-11). Згідно Постанови Верховної Ради України № 107-IV від 11.07.2002 року ОСОБА_1 обрано на посаду судді апеляційного суду Кіровоградської області безстроково (а.с.15-22). Постановою Верховної Ради України №454-VII від 05.09.2013 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с.12-14) та 24.09.2013 року його виключено зі штату суду (а.с.31).

Відповідний трудовий стаж також підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії БТ-І № 6613292 (а.с.27-31).

Таким чином з 09.04.1990 року по 24.09.2013 року позивач працював на посадах народного судді районного народного суду, члена обласного суду та судді апеляційного суду, тобто 23 роки 5 місяців і 16 днів.

В період з 29.11.1982 по 06.11.1984 року ОСОБА_1 проходив строкову війському службу, що підтверджується військовим квитком серії НУ №9075248. Строк строкової військової служби складає 1 рік 11 місяців та 8 днів (а.с.23-25).

25.09.2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучив подання апеляційного суду Кіровоградської області, згідно якого стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 станом на день звільнення, складає 25 років, 04 місяці, 24 дні (а.с. 58-60).

Після встановлення позивачем порядку нарахування йому довічного грошового утримання, а саме нарахування та виплата грошового утримання у розмірі меншому ніж 90 відсотків, за наявності у нього стажу достатнього для виплати грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, він звернувся до відповідного органу Пенсійного фонду України з проханням усунути зазначений недолік (а.с.32-33).

За результатом розгляду зазначеного звернення начальником Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_1 повідомлено, що загальний процент для розрахунку та виплати йому довічного грошового утримання судді у відставці складає 86 %, який визначено з розрахунку стажу роботи судді, проведеного на підставі ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що діяла на момент призначення щомісячного грошового утримання. Управлінням зазначено, що законодавчих підстав для зарахування до стажу роботи судді служби в армії, а відповідно і для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із 90 % заробітної плати діючого судді у управління відсутні, а тому, в задоволенні вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.34-35).

На звернення позивача головою апеляційного суду Кіровоградської області листом від 05.01.2017 року №11/7 повідомлено, що на момент виходу ОСОБА_1 у відставку, станом на 24.09.2013 року йому було зараховано стаж роботи, який становив 25 років 04 місяці 24 дні, з них на посаді судді 23 роки 5 місяці 16 днів та надано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, згідно якого до стажу роботи позивача станом на 24.09.2013 року враховано період служби в лавах Радянської армії ? 1 рік 11 місяців 08 днів (а.с.40-41).

Відповідно до ст.8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно ст.22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

В силу вимог ст.126 ОСОБА_2 України незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, ОСОБА_2 України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.4 ч.5 ст.126 ОСОБА_2 України).

Отже, зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення як складової соціальних гарантій незалежності суддів.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 131 цього Закону, у редакції, чинній станом на 24.09.2013 року визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; ) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас необхідно враховувати, що відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI судді, в редакції станом на 24.09.2013 року, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантування фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить ОСОБА_2 України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до частини першої статті 58 ОСОБА_2 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року у справі № 1-8/2016 визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, то питання про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регламентуються положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період строкової служби в армії з 29.11.1982 року по 06.11.1984 року, який складає 1 рік 11 місяців 8 днів, а також період перебування на посадах суддів з 09.04.1990 року по 24.09.2013 року, який складає 23 роки 5 місяців 16 днів, а загалом 25 років 4 місяці 24 дні, що в свою чергу, дає право на призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

За таких обставин суд вважає, що призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від заробітної плати діючого судді, який він мав на момент звільнення, здійснене відповідачем без врахування вимог законодавства, і відповідно до наявного трудового стажу, який враховується як стаж роботи на посаді судді, позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати, який він мав на момент звільнення.

Таким чином, оскільки з 24.09.2013 року ОСОБА_1 недоотримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, тим самим були порушені його права гарантовані ОСОБА_2 України.

Як зазначено у пункті 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 №4-рп/2007 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_2 України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про гарантії незалежності суддів)» щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_2 України та Законом України «Про статус суддів».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначено, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, а також принципу верховенства права, закріпленого у ст.8 ОСОБА_2 України, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання позивача з дня призначення зазначеного грошового утримання позивача, як судді у відставці, є протиправними.

Наведені позивачем доводи, суд вважає такими, що заслуговують уваги, оскільки вони не спростовуються письмовими запереченнями, наданими відповідачем.

Стосовно посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду із захистом порушеного права, то суд зазначає, що позивач хоча і отримував грошове утримання з вересня 2013 року, проте про помилковість нарахування його розміру та відмову у виправлення допущених помилок він дізнався після отримання відповіді з Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області №21/М-17 від 10.04.2017 року, а тому, з огляду на вимоги ст.99 КАС України, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущений, оскільки з даним позовом він звернувся 13.07.2017 року.

Таким чином, виходячи з положень ст.11 КАС України, з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного та діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, а також та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», яка прийнята Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 року та діє з 01.01.2017 року Пенсійний фонд України та його органи, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. З урахуванням того, що зазначена норма прийнята пізніше за ч.1 ст.94 КАС України, яка діє з 01.09.2015 року, та, згідно якої судові витрати понесені позивачем стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, враховуючи припис п.9 Закону №1774-VIII, яким зазначено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а тому суд вважає необхідним присудити позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі ст.ст. 19, 22, 24, 126 ОСОБА_2 України, ст.ст. 120, 131 п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону № №2453-VI, ст.43 Закону України «Про статус суддів», п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545, керуючись ст.ст. 4, 8, 17, 41, 86, 94, 99, 158-163, 171, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії ? задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача, Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, з нарахування та виплати позивачеві, ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 24.09.2013 року по 21.09.2017 року у розмірі 86 відсотків, замість належних до виплати 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, зарахувати позивачу, ОСОБА_1, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці наступний стаж: 1 рік 11 місяців 8 днів ? календарний період строкової служби в армії.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області нарахувати та виплачувати позивачеві, ОСОБА_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 24.09.2013 року, відповідно до наданих довідок.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області виплатити позивачеві, ОСОБА_1, не нараховану різницю щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, між належними 90 відсотків та фактично сплаченими 86 відсотків, за період з 24.09.2013 року по 21.09.2017 року.

На підставі ст. 256 КАС України присудження довічного грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1600,00 грн. судових витрат по справі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідком апеляційного провадження.

Суддя