Справа № 826/1118/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1118/17 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А. С. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, треті особи Київська обласна державна адміністрація, Міністерство соціальної політики України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2017, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій щодо відмови у видачі посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії протиправними, зобов'язання видати посвідчення.

Свої вимоги мотивував тим, що звернувся з заявою про видачу посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи першої категорії разом із всіма документами, що підтверджують причинний зв'язок між її інвалідністю та катастрофою на ЧАЕС. Однак, відповідач повідомив про відсутність правових підстав для видачі посвідчення потерпілого першої категорії з огляду на виключення зони посиленого радіоекологічного контролю з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2017 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги залишити без задоволення в повному обсязі.

В засідання з'явилися учасники процесу. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, письмові заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що виключення з нормативного акту положень щодо зони посиленого радіоекологічного контролю, не відновлює шкоду, що заподіяна внаслідок Чорнобильської катастрофи здоров'ю особі, яка проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю і відносилась до числа потерпілих 1 категорії, а відтак не позбавляє особу статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що гідно з наявною у матеріалах справи копією посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1986-01.01.1993, ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу - прізвище ОСОБА_2) присвоєно 4 категорію осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої несмертної комісії МОЗ та МНС України, затвердженим на засіданні від 14.07.2015 №27, та довідки МСЕК серії НОМЕР_1, виданої 24.12.2015, встановлено діагноз ОСОБА_2 «Cr щитовидної залози, ст. IV, рТ4аN0M0, кл.гр.ІІІ. Післяопераційний гіпотиреоз», а захворювання визнано таким, що пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

На підставі викладно позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації із заявою, в якій просила видати їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, у зв'язку з встановленням причинного зв'язку хвороби та інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Листом від 28.12.2015 №1846 Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації повідомила ОСОБА_2 про те, що починаючи з 01.01.2015 (з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII) у департаменті не будуть прийматись подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (як вперше, так і дублікату).

Вказана відмова була оскаржена позивачем до суду.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 19.05.2016 у справі №368/625/16-а визнано незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації у оформленні подання до Київської ОДА про розгляд заяви з доданими документами ОСОБА_2 про встановлення статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 з видачею відповідного посвідчення та незаконним повернення ОСОБА_2 оригіналів експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.07.2015 №3697 та довідки МСЕК серії НОМЕР_1, виданої 24.12.2015, а також зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації прийняти у ОСОБА_2 оригінал експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.07.2015 №3697 та довідки МСЕК серії НОМЕР_1, виданої 24.12.2015, і підготувати подання до Київської ОДА про розгляд заяви від 25.12.2015 з доданими документами ОСОБА_2 про встановлення статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 з видачею відповідного посвідчення та направити подання в найкоротші строки до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для розгляду.

Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом від 14.07.2016 №05-59-1357 повідомлено позивача про те, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, яким абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, а саме: виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Відтак, з 01.01.2015 позивач не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для віднесення ОСОБА_2 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4-ої категорії та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон №796-XII), Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 796-XII, причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 796-XII, держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пп. 1, 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (надалі - Порядок), цей Порядок регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи; посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з п. 10 Порядку, видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання; посвідчення видаються, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

А згідно з ч. 1 ст. 7 КАС України, першим принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є саме верховенство права, яким, як зазначено ч. 1 ст. 8 цього Кодексу, керується суд при вирішенні справи та згідно з яким, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, звуження та обмеження змісту й обсягу конституційних прав шляхом прийняття нових Законів або внесення змін до чинних Законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2016 року у справі № 823/71/15 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання надати статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, підставою для визнання особи потерпілою від Чорнобильської катастрофи є: необхідність постійного проживання або роботи чи навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю; станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала чи постійно навчалася у цій зоні не менше чотирьох років.

Позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи у розумінні положень статті 11 Закону №796-XI та інвалідом 2 групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС, відтак, наділена законодавством правом на отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесеної до 1 категорії.

Виключення із правового регулювання такої зони, як зона посиленого радіоекологічного контролю, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 та не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 р.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою забезпечення ефективного способу захисту прав позивача необхідно зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути питання про видачу позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та прийняти відповідне рішення щодо задоволення такої заяви.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було повно встановлено обставини справи, не порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, треті особи Київська обласна державна адміністрація, Міністерство соціальної політики України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 03.10.2017

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.