Справа № 523/12728/17
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/379/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1, розглянувши справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Суворовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси щодо відмови в призначені пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про Державну службу».

12 вересня 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

25 вересня 2017 року відповідач - Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, надав письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» призначення пенсії по інвалідності Законом України № 889 який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК, позивачці 11 липня 2017 року встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання.

Із трудової книжки позивачки видно що вона протягом всієї трудової діяльності працювала в органах державної служби в Державній податковій інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на посадах віднесених до державної служби, трудовий стаж державної служби становить понад 10 років.

07.07.1998 році прийняла присягу державного службовця

07.08.1998 році присвоєно 12 ранг державного службовця

09.04.2003 році присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу»

10.10.2014 р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної служби І рангу.

13 липня 2017 року вона письмово звернувся до Суворовського об,єднаного УПФУ в м. Одесі з заявою про призначення пенсії по інвалідності державного службовця у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» згідно довідок № формою № 4326/В/15-54-05-19 та 4327 /В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Але, відповідач рішенням від 30 серпня 2017 року №123 відмовив позивачці в призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» у зв,язку з тим, що призначення пенсії по інвалідності Законом України № 889 який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено, а також позивачка не працювала на посаді, яка належить до категорії посад державної служби.

В зв,язку з чим відповідач призначив позивачці пенсію на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування».

10.12.2016 прийнято Закон України «Про державну службу» №889-УІІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року.

Цим Законом визнано, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 1993 року із послідуючими змінами, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначенихстаттею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років.

Таким чином, правовідносини, які виникли, регулює Закон України «Про Державну службу» в редакції від 1993 року № 3723-ХІІ.

Законом від 27.03.2014 №VІІ до ст.37 ЗУ "Про державну службу" внесено зміни в частині призначення пенсії в розмірі 70 відсотків суми заробітної плати державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла,в період роботи), пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу»визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебуванняна державній службі.

На час набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року позивачка працювала на посаді державного службовця. Посилання відповідача на те, що пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу»стосуються лише призначення пенсії за віком є помилковим, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», 1993 року №3723-XII з наступними змінами, врегульовано питання призначення пенсії державним службовцям за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідностіст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Перелік посад державної служби, які обіймали особи - державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом № 3723-ХІІ, визначається Кабінетом міністрів України та ст. 25 Закону № 3723-ХІІ. Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівників, працівників і спеціалісти в апараті держаної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно спеціальне звання. Відповідно до ст. 25 Закону № 3723-ХІІ посади спеціалістів районних, районних у містах Києва та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади відносяться до сьомої категорії державної служби. Таким чином, у період роботи в Державній податковій інспекції в Суворовському районі м.Одеси позивачка була держаним службовцем, а тому має право на призначення пенсії відповідно до Закону України « Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста статті 15 цього Закону).

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України №889-VIII. До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цимЗаконом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно пункту 6 вищезазначеного Порядку 3229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Згідност.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами п.1 ч. 1ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За положеннями ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, правовідносини щодо пенсійного забезпечення особи виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, позивачка правомірно звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин наявні підстави для задоволення позову, тому що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ .

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення.

Керуючись Законом України «Про державну службу» № 889, ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.11,71,72,159-163,167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності з Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по закону «Про державну службу».

Скасувати Рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.08.2017 р. № 123.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати з 13 липня 2017 року пенсію державного службовця ОСОБА_2 відповідно до ч.7 ст.37 закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 70 відсотків від заробітку, згідно довідок № 4326/В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року та 4327/В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії, без обмеження максимального розміру виплати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя