Справа № 552/1985/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р. Справа № 552/1985/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2017р. по справі № 552/1985/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 треті особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

03.04.12017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи його тим, що 28.03.2017 року близько 12 год. інспектор патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтаві ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. З винесеною постановою він не погодився, вказуючи на те, що переткнув перехрестя вул.ОСОБА_3 та вул.Панянки з дотриманням ПДР. Крім того, вказував на те, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову з порушенням норм чинного законодавства. В звязку з чим просив суд визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти №4, батальйону УПП в м.Полтава інспектора Товтак В.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 28.03.2017 року по вул.Панянка в м.Полтава та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2017 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що порушення яке йому інкремінують категорично не визнаю ,доказів які б свідчили про факт його руху на заборонений сигнал світлофора відсутні, справа побудована на брехливих свідченнях інспектора Товтина який вів себе на розгляді справи нахабно відчуваючи свою безкарність ввів в оману суд. Зазначає, що при перегляді відео з патрульного автомобіля свого порушення позивач не побачив, але інспектор сказав що він керується інструкцію 1395, де сказано що він може виносити рішення на власний розсуд ,але ж закони мають більшу юридичну силу ні ж інструкція поліції. Справа не була розглянута всебічно, пояснення позивача були проігноровані. З даним правопорушенням він не погодився про що повідомив інспектора Товтина В.В .Натомість якби справа була розглянута згідно законодавства, були б враховані пояснення позивача то можливо цього позову і не було б. Зважаючи на те, що суддя Київського районного суду не надав належної оцінки фактам, викладеним в позовній заяві, а також не встановив об'єктивної істини по справі просить скасувати постанову Київського районного суду міста Полтава від 12.06.2017 року справа №552/1985/17 провадження №2-а/552/98/17 та скасувати Постанову в справі про адміністративне правопорушення Серія АР №673360 від 28.03.2017 року.

Позивач в судовому засіданнів судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що що 28.03.2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав в м.Полтаві перехрестя вул.Панянки та ОСОБА_3 на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3. Правил дорожнього руху.

Цього ж дня ІПП роти №4 батальйону УПП у місті Полтава лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії АР №673360 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав на нього штраф в розмірі 425 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з відеозапису, наданого відповідачем вбачається, що гр. ОСОБА_4, перетнув перехрестя вул.Панянки та вул.А.Кукоби в м.Полтава на жовтий сигнал світлофору. На підставі вище викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити за безпідставністю, так як вбачається з наданих суду матеріалів, що ОСОБА_4 дійсно порушив правила дорожнього руху, передбачені п.8.7.3. «ґ » Правил дорожнього руху України.

Проте , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Так, ч.2 ст.122 КУпАП передбачено порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху встановлено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12, а якщо її не має не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо вони відсутні перед перехрещуванню проїзною частиною.

Пунктом 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

В судовому засіданні апеляційної інстанції судом було досліджено відеозапис зроблений співробітниками поліції, а саме відеозапис перетину позивачем перехрестя вул. Панянки та вул. А.Кукоби в м.Полтава, а також подальший запис руху авто позивача та авто патрульної поліції . З даного відео вбачається рух позивача на наступному перехресті на зелене світло та момент зупинки позивача інспектором патрульної поліції, також на відео міститься частина процедури оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно технічного запису який міститься в матеріалах справи не вбачається, що гр. ОСОБА_4, перетнув перехрестя вул.Панянки та вул.А.Кукоби в м.Полтава на жовтий сигнал світлофору.

Відеозапис здійснювався з перехрестя, перпендикулярно вулиці по якій рухався позивач.

З відеозапису вбачається, що на момент руху авто позивача, світлофор яких регулював рух транспортних засобів по вулиці перпендикулярній вулиці по якій рухався позивач мав червоне світло.

Колегія суддів зазначає, що з даного відеозапису взагалі не вбачається який колір світлофора був позивачу на момент його переїзду через перехрестя .

Доказів того, що позивач здійснив переїзд перехрестя на жовтий чи червоний сигнал світлофора відповідачем до суду не надано.

Сам позивач стверджує, що здійснив виїзд на перехрестя на зелений сигнал світлофора.

В матеріалах справи відсутні докази які б беззаперечно свідчили про те, що позивач здійснив переїзд перехрестя вул.Панянки та вул.А.Кукоби в м.Полтава на жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.10 ПДР України.

Наданий відповідачем відеозапис тверджень позивача не спростовує.

Наданий відповідачем до суду порядок роботи світлофора жодним чином не доводить скоєння позивачем адміністративного правопорушення. З даних документів не можливо встановити який сигнал світлофора був в момент переїзду перехрестя позивачем.

За нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також колегія суддів зазначає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем, всупереч положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивачки ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття провадження у справі.

Враховуючи вище встановлене, колегія суддів дійшла висновку , що постанова інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 серії АР №673360 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,0 грн. підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2017р. по справі № 552/1985/17 скасувати.

Прийняти нову постанову , якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову постанова інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону УПП у місті Полтава ОСОБА_2 серії АР №673360 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,0 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судд(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 03.10.2017 р.