Справа № 826/14183/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 03 лютого 2016 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 19 червня 2017 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб.

За результатами даної перевірки було складено Акт № 111/26-52-12-01/НОМЕР_1 від 15 січня 2016 року, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- пп. 14.1.54, пп. 14.1.255 п. 14.1 статті 14, п. 162.1 статті 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 статті 163, пп. 162.2.20 п. 164.2 статті 164, статті 165, п. 167.1 статті 167, пп. 168.2.1 п. 168.2 статті 168 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), внаслідок чого позивачем не нараховано, не утримано та не перераховано в повному обсязі до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік у розмірі 10 144 334, 23 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 03 лютого 2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12 680 417, 79 грн., у тому числі за основним платежем - 10 144 334, 23 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 536 083, 56 грн.

На наслідками розгляду такої скарги ДФС України прийнято рішення № 3139/Г/26-15-10-02-16 від 22 квітня 2016 року відповідно до якого, податкове повідомлення-рішення № від 03 лютого 2016 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було подано відповідачу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав доходи від продажу, обміну об'єктів нерухомого та рухомого майна, які включаються до загального річного оподаткованого доходу на загальну суму 86 554 100, 47 грн. та сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 4 309 215, 62 грн.

Так, від продажу та обміну об'єктів нерухомого майна позивачем було отримано дохід на суму 1 630 212 грн. та сплачено до бюджету відповідний податок на суму 81 510, 61 грн.

Інший дохід на суму 84 554 110, 47 грн. було отримано від продажу об'єктів нерухомого майна, а саме майнових прав на об'єкти нерухомості та сплачено податок на суму 4 227 705, 01 грн.

Судом встановлено, що між позивачем (за договорами - продавець) та фізичними особами (за договорами - покупці) впродовж 2014 року було укладено ряд однотипних договорів купівлі-продажу майнових прав на об'єкти нерухомості в житлових будинках за наступними будівельними адресами, визначеними на момент початку будівництва: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_12; АДРЕСА_13; АДРЕСА_14.

Відповідно до умов зазначених договорів, продавець продає, а покупець купує майнові права на об'єкти нерухомості, детальна характеристика яких встановлена в специфікаціях - Додаток № 1, що є невід'ємною частиною таких договорів.

Майнові права на об'єкти нерухомості належать продавцю на підставі документів, визначених у специфікаціях - Додаток № 1, зокрема, декларацій про початок виконання будівельних робіт та документів, які встановлюють право власності або право користування земельними ділянками для здійснення будівництва.

Крім того, згідно умов договорів, передача майнових прав на об'єкти нерухомості у власність покупцю здійснюється після виконання ним своїх зобов'язань щодо сплати вартості майнових прав на об'єкт нерухомості, передбаченої п. 4.1 даних договорів, пропорційно внесених сум платежів, згідно графіка погашення платежів (Додаток № 2), по актам прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості, які підписуються повноважними представниками сторін.

Як зазначено в акті перевірки № 111/26-52-12-01/НОМЕР_1 від 15 січня 2016 року, при перевірці правильності відображення ОСОБА_2 доходу, який включається до загального річного оподаткованого доходу встановлено, що відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, договорів купівлі-продажу майнових прав укладених між позивачем та фізичними особами, актів приймання-передачі грошових коштів, додатків до договорів, платник податків за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року отримав дохід від відступлення майнових прав у загальній сумі 84 554 100, 47 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Частиною 2 ст. 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із ч. 5 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Відповідно до ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Так, будівництво самостійних багатоквартирних об'єктів, як за власні, так і залучені кошти, є безумовним свідченням того, що збудований об'єкт нерухомості передбачав отримання прибутку від подальшого продажу, що є неодмінною характерною рисою підприємницької діяльності.

При цьому, продаж протягом у 2014 році значної кількості однотипних об'єктів нерухомості є свідченням систематичної діяльності, як ще однієї з ознак підприємництва.

Поряд з цим, будуючи велику кількість об'єктів позивач ніс певний ризик, зокрема, що ці об'єкти не будуть продані достатньо швидко і за прийнятною вартістю.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується доводами апелянта про те, що навіть зважаючи на те, що продаж наведеного нерухомого майна позивачем здійснено як фізичною особою, вказана діяльність є підприємницькою, оскільки має всі ознаки такої діяльності, в тому числі носить систематичний характер та має на меті отримання прибутку.

Отже, комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є продаж великої кількості нерухомого майна, з метою отримання прибутку, є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька, а відтак, вказані операції підлягають оподаткуванню за нормами ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Абзацом 3 п. 167.1 ст. 167 ПК України передбачено, що платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з ст. 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами встановлено, що будь-яка діяльність фізичної особи - підприємця, яка за своїм характером є підприємницькою, а отже не спрямована на задоволення особистих потреб фізичної особи, повинна оподатковуватися за ставкою 17 відсотків, незалежно від визначених видів господарської діяльності платника.

При цьому, сам лише факт підписання зазначених договорів купівлі-продажу квартир без зазначення статусу позивача, як підприємця, не є свідченням непов'язаності таких операцій із підприємницькою діяльністю, оскільки саме лише формулювання таких відносин, не може спростувати їх зміст.

Дана позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у справі № 826/14630/14.

Що стосується наявності в матеріалах справи висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4100/17-45 від 23 березня 2017 року, яким висновки акту перевірки ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві № 111/26-52-12-01/НОМЕР_1 від 15 січня 2016 року «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року», з урахуванням зібраних доказів, документально та нормативно не підтверджуються, то колегія суддів, звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, дана судово-економічна експертиза проводилася в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в реєстрі досудових розслідувань за № 0000037 стосовно повноти нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_2 На час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції, кримінальне провадження триває, що сторонами не спростовано, а тому питання щодо наявності або відсутності вини позивача у неповноті сплати ним податків, ще не вирішено.

Таким чином, вирішуючи даний спір, колегія суддів досліджує усі докази у їх сукупності, у зв'язку з чим, враховуючи те, що збудовані об'єкти нерухомості передбачали отримання прибутку від подальшого продажу, що є характерною рисою підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що дохід позивача, який отриманий внаслідок відступлення майнових прав іншій особі, повинен оподатковуватися за ставкою, визначеною у п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми матеріального права, і як наслідок, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.