Справа № 127/16616/17
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/722/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про призначення пенсії на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.08.2017 року звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 23.03.2017 року звернувся до УПФУ в м. Вінниця із заявою про призначення пільгової пенсії, згідно п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

На час подання заяви позивачу виповнилося 57 років 09 місяців 28 днів. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 незалежно від місця останньої роботи мають: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах.

Загальний стаж роботи позивача підтверджений Витягом з протоколу УПФУ в м. Вінниця складає 37 років 11 місяців 27 днів.

22.06.2017 року УПФУ в м. Вінниця відмовило у призначенні пільгової пенсії, що підтверджується витягом з протоколу.

Як вбачається з витягу протоколу відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б, ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в зв'язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У зв'язку з вищенаведеним ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати неправомірними дії УПФУ в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати УПФУ в м. Вінниця призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 23.03.2017 року пільгову пенсію згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладеній в позовній заяві, та просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача Павич О.С. позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 23.03.2017 року звернувся до УПФУ в м. Вінниця із заявою про призначення пільгової пенсії, згідно п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

На час подання заяви позивачу виповнилося 57 років 09 місяців 28 днів. Загальний стаж роботи позивача підтверджений Витягом з протоколу УПФУ в м. Вінниця складає 37 років 11 місяців 27 днів.

22.06.2017 року УПФУ в м. Вінниця відмовило у призначенні пільгової пенсії, що підтверджується витягом з протоколу.

Як вбачається з витягу протоколу відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б, ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в зв'язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при наявності загального стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної норми, свідчить, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

З 26 січня 1991 року діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 і, згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09 серпня 1991 року № 591, Розділ 22900000 XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів» Список № 2 доповнено позицією 2290000а-12680 «Каменщики, постоянно работающие в бригадах каменщиков и в специализированных звеньях каменщиков комплексных бригад». З 11 березня 1993 року діяв Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162, Розділом XXVII якого передбачено професію муляра, за умови постійної праці в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад (код 2290000а-12680).

Отже, за приписами наведених норм, позивач, працюючи за професією камещика та муляра мав право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, починаючи з 09 лютого 1984 року, за умови роботи у бригаді каменщиків і мулярів і у спеціалізованих ланках комплексних бригад до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за аналогічних умов праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Крім того, пунктом 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 передбачено, що якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та від 17 березня 2015 року (справа № 21-585а14).

Отже, проведення атестації після 21 серпня 1992 року є обов'язковою умовою для зарахування періоду роботи із шкідливими умовами праці до пільгового стажу. Так, з трудової книжки лише вбачається, що за період до 21 серпня 1992 року позивач 14.06.1982 року прийнятий робітником 1 розряду, в подальшому йому присвоювалися розряди каменщика та стропальника, а також кваліфікація монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій.

До заяви про призначення пенсії, крім інших документів, додано лише одну пільгову довідку, уточнюючу особливий характер роботи - від 17.03.2017 року №74, видану ДП МО України «Вінницьке інженерно-будівельне управління» за період роботи з 10.08.2007 року по 26.05.2009 року.

Проте відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК 5 (витяг від 24.03.2017 року № 557/05-16) вбачається, що за період з квітня 2008 року по грудень 2008 року за ОСОБА_1 надходили страхові внески від двох роботодавців (тобто особа поєднувала два місця роботи). Поряд з тим інформація щодо сплати внесків за період з січня по вересень 2009 року за ОСОБА_1 включно взагалі відсутня.

У зв'язку з тим, що до пільгового стажу особи зараховується виключно праця повний робочий день (згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), управління направило лист до ФОП ОСОБА_4 (другого страхувальника поряд із підприємством, що надало пільгову довідку) щодо уточнення інформації про період роботи ОСОБА_1 з квітня по грудень 2008 року. Проте відповідь не надійшла.

Поряд з тим щодо періоду роботи з січня по вересень 2009 року (за який страхові внески взагалі не сплачувалися) відповідно до акту зустрічної перевірки від 28 квітня 2017 року зауважено, що у 2009 році на підприємстві не було державних замовлень.

Інших пільгових довідок, уточнюючих особливий характер роботи ОСОБА_1 надано не було. Суд звертає увагу на те, що саме на підставі уточнюючої довідки підприємства органом пенсійного фонду України визначається відповідне право особи на пільгове пенсійне забезпечення, а тому управління відсутні правові підстави для зарахування відповідного періоду стажу роботи до стажу, що дає право на пенсію по віку за Списком №2.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 неможливо встановити відомості щодо відпрацювання особою повного робочого дня, щодо проведення атестації робочого місця та інших умов праці та характеристик виконуваної роботи.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, ст. ст. 71, 158, 160, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про призначення пенсії на пільгових умовах відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя