Справа № 489/6547/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ К/800/23982/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С. А., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправною та скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 102308 від 23 грудня 2016 року.

В мотивування позовних вимог зазначає, що за результатами проведення планової перевірки дотримання філією "Октябрьск" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, посадовими особами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря сформовано акт та припис.

Разом з цим, внаслідок встановлення, на думку суб'єкта владних повноважень, порушення вимог законодавства щодо правил зберігання відходів, а саме відходи з суден не знешкоджуються на території порту, а здаються стороннім організаціям, що передбачає відповідальність згідно зі статтею 42 Закону України "Про відходи" та статтею 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у зв'язку з чим складено протокол № 102322 від 23 грудня 2016 року, та як наслідок, прийнято постанову № 102308 від 23 грудня 2016 року про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 як посадову особу філії "Октябрьск" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважаючи висновки відповідача такими, що не відповідають дійсності, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 102308 від 23 грудня 2016 року.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що починаючи з 03 березня 2014 року, ОСОБА_1 обіймає посаду завідувача сектору екологічної безпеки філії "Октябрьск" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

У період з 13 грудня 2016 року по 26 грудня 2016 року посадовими особами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря проведено планову перевірку дотримання філією "Октябрьск" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами проведення якої виявлено недоліки та сформовано припис.

В ході проведення перевірки контролюючим органом також складено протокол про адміністративне правопорушення № 102322 від 23 грудня 2016 року, в якому вказано про порушення правил зберігання відходів, яке полягає у незнешкодженні відходів з суден на території порту, а передачу їх стороннім організаціям, що є порушенням статті 17 Закону України "Про відходи".

За результатами розгляду матеріалів адміністративного правопорушення відповідачем прийнято постанову № 102308 від 23 грудня 2016 року, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності, яка передбачена статтею 82 КУпАП та статтею 42 Закону України "Про відходи" у зв'язку з порушенням останньою вимог статті 17 Закону України "Про відходи" та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність застосованого до позивача адміністративного стягнення у зв'язку з підтвердженням факту порушення правил зберігання відходів.

Зазначена позиція була підтримана і Київським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 16 Конституції України обумовлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов'язком держави.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженої Указом Президента України № 454/2011 від 13 квітня 2011 року, (далі - Положення) передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

В силу пункту 7 Положення, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Компетенція центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів врегульовано у статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до якої належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема про природно-заповідний фонд.

За змістом статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначено Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

За правилами п.п. 2.2, 2.3 вищевказаного Порядку для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки (додаток 1), яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Пунктами 4.4, 4.5, 4.6 вищезазначеного Порядку передбачено, що під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об'єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб'єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об'єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

При здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб'єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Відповідно до п.п. 4.13, 4.18 зазначеного Порядку за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

У разі виявлення під час проведення перевірки порушення вимог природоохоронного законодавства, за які згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративна відповідальність, державні інспектори складають протокол про адміністративне правопорушення відповідно до наказу Мінприроди України від 05 липня 2004 року № 264 "Про затвердження Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 липня 2004 року за № 934/9533.

Так, зокрема, приписами статті 17 Закону України "Про відходи" обумовлено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; е) брати участь у будівництві об'єктів поводження з відходами; є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; и) здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами; п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції обєкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов'язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Суб'єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів.

Разом з цим, пунктом 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року № 269, що встановлюють вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах, передбачено, що тимчасове накопичення і складування відходів та сміття на території портів можливе лише за наявності спеціально відведених та обладнаних місць та у разі їх подальшої утилізації та знешкодження.

При цьому побутові відходи та сміття, прийняті з суден, повинні знешкоджуватися у портах.

В свою чергу, статтею 82 КУпАП передбачено, що порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення - тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної планової перевірки дотримання філією "Октябрьск" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, контролюючим органом виявлено порушення вимог статті 17 Закону України "Про відходи", що зумовлено незнешкодженням відходів з суден на території порту, а передачу їх стороннім організаціям.

Так, у відповідності до договору від 08 лютого 2016 року, укладеного ДП "Адміністрація морських портів України" з ТОВ "Українська наукова екологічна компанія", останній бере на себе зобов'язання щодо забезпечення прийняття (збирання) з суден, що перебувають в акваторії порту, твердих забруднюючих речовин, а не знешкоджування побутових відходів, прийнятих з суден у порту.

Разом з цим, інший договір № 01/12-15 від 01 грудня 2015 року також не є доказом виконання вимог законодавства щодо знешкоджування побутових відходів та сміття, прийнятих з суден у порту, оскільки цей договір укладений ТОВ "Українська наукова екологічна компанія" з ТОВ "Юг-Спецсервис" стосовно надання послуг з видалення твердих відходів з подальшим спалюванням у власній сміттєспалювальній печі.

Слід зауважити, що посадовою інструкцією завідувача сектора екологічної безпеки філії "Октябрськ" ДП "Адміністрація морських портів України" передбачено, що саме до завдань та обов'язків завідувача сектора екологічної безпеки, тобто до посади, яку займає ОСОБА_1 відноситься: керування розробкою та впровадженням заходів, що запобігають забрудненню навколишньому середовищу, раціональному використанню природних ресурсів та здійснення контролю за їх виконанням; контроль організації роботи з обліку та контролю за кількістю та якістю відходів, що утворилися в процесі виробничої діяльності; контроль за станом навколишнього середовища на території та акваторії; контроль за дотриманням природоохоронних норм та правил при здійсненні господарської діяльності.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться всі необхідні докази стосовно невиконання філією "Октябрськ" ДП "Адміністрація морських портів України" вимог статті 17 Закону України "Про відходи", за що, в свою чергу, передбачена відповідальність саме у завідувача сектора екологічної безпеки ОСОБА_1, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про правомірність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

Т. Г. Стрелець