Справа № 752/12159/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва №328 від 25 квітня 2014 року про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони.

Визнано протиправним та скасовано розрядження Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва №182205 від 02 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити розгляд за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 22 липня 1996 року позивачу Голосіївським районним управлінням ПФУ в м. Києві була призначена та нараховувалась пенсія зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році за 2 категорію. Пенсія була призначена з урахування загального стажу роботи, що складав на той час 32 роки 6 місяців і 13 днів.

В період часу з з 22 липня 1996 року по 30 квітня 2014 року ОСОБА_3 пенсія періодично підвищувалась з урахуванням поданих документів щодо заробітної плати та загального стажу, який станом, зокрема, на грудень 2010 року становив 48 років 5 місяців 9 днів. Жодних зауважень чи повернення документів Голосіївським районним управлінням ПФУ в м. Києві при призначенні, підвищенні або перерахунку пенсії, висловлено не було.

З 01 січня 2014 року Голосіївським районним управлінням ПФУ в м. Києві ОСОБА_3 сплачувалась пенсія в розмірі 4550,33 грн. щомісячно.

Однак, з травня 2014 року по теперішній час позивач отримує пенсію, нараховану Голосіївським районним управлінням ПФУ в м. Києві, в меншому розмірі, що становить 4122,23 грн. згідно розпорядження №182205 від 02 квітня 2014 року.

25 квітня 2014 року відповідачем прийнято рішення №328 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони.

Як на підставу для зменшення розміру пенсії та утримання з позивача сум пенсій внаслідок зловживань з його сторони, відповідач посилається на виявлення в 2012-2014 роках неможливості здійснення перевірки документації ТОВ «Корсар», у зв'язку із її вилученням слідчими органами, а звіт цього підприємства про сплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування викликає сумнів. Також було виявлено, що є сумніви у достовірності документації СП «Джоін Агро Інтернейшел ЛТД», оскільки були отримані відомості про ліквідацію цього підприємства та відсутність передачі документації до архіву Болградської районної Ради за місцем реєстрації підприємства, у зв'язку з чим виникли сумніви у сплаті цим підприємством сум страхових внесків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до ч.1 статті 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 66 зазначеного Закону передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 97 Закону пенсії щороку підвищуються відповідно до індексації грошових доходів населення, але не менш як на 2 проценти заробітку, з якого обчислено пенсію (стаття 64). В усіх випадках зазначене підвищення не може бути менше 2 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до статті 99 зазначеного Закону перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64 - 67 цього Закону.

Як зазначив позивач, за період з моменту призначення пенсії він неодноразово звертався до відповідача з приводу перерахунку пенсії, подаючи додаткові документи.

Згідно пункту 36 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846) посадова особа у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або за місцем проживання (реєстрації) особи.

Згідно пункту 43 зазначеного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», яка є правовою нормою загального характеру, що регулює порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Проте, під час неодноразового перерахунку позивачу пенсії посадовими особами відповідача не було встановлено недостовірних документів, на підставі яких було призначено пенсію та здійснювався її перерахунок. Крім того, згідно копії трудової книжки позивача, нею повністю підтверджується трудовий стаж, на підставі якого позивача було призначено та перераховано пенсію, а необхідність подання додаткових первинних документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, відповідачем та необґрунтовано та не доведено.

Відповідно до положень статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку..

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Отже, обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, та в жодному випадку не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

Так, судом встановлено, що відповідач посилається на лист, отриманий із трудового архіву Болградського району по ТОВ «ДжоінтАгроІнтернейшел». Даним листом підтверджено, що в даний архів не було передано жодних документів підприємством.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, не передача документів саме підприємством, до чого пенсіонер не має ніякого відношення, не свідчить про недійсність документів, що знаходяться в пенсійній справі. При цьому, представником відповідача не надано доказів щодо правомірності неврахування при винесенні оскаржуваних розпорядження та рішення документів як ТОВ «ДжоінтАгроІнтернейшел» так і ТОВ «Корсар».

Крім того, згідно ч.2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Тобто, навіть за умови неправомірної видачі відповідних довідок, що обов'язково має бути доведено належним чином, відповідальність має нести роботодавець, а не застрахована особа.

Отже, оскільки з боку позивача відсутні зловживання, які б призвели до виплати пенсій у більшому розмірі, а доказів які б підтверджували фіктивність довідок відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про неправомірність оскаржуваних рішень.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.