Справа № 161/13021/17
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/958/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 р. Луцький міськрайонного суду Волинської області в складі : головуючого- судді Кирилюк В.Ф.,

при секретарі Турук І.Р.,

розглянув в залі суду в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б №358610 від 03.06.2010 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. В травні 2017 року він звернувся до відповідача з проханням повідомити в якому розмірі йому була виплачена разова грошова дапомога до 5 травня за 2014-2017 роки, на що відповідач повідомив, що допомога за 2014 рік була виплачена в розмірі 2250 грн., за 2015 рік - 2475 грн., за 2016 рік 2600 грн., за 2017 рік 3100 грн. 05.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплату допомоги за 2014-2017 роки, однак відповідач відмовив у перерахунку вказаної допомоги.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд, визнати відмову відповідача у виплаті йому разової грошової допомогидо 5 травня за період з 2014-2017 роки в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, неправомірною; зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради провести перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2014-2017 роки як інваліду ІІ групи, відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії та соціального захисту» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, встановленої абз. 1 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок та виплатуразової грошової допомоги до 5 травня за період з 2014 року по 2016 рік залишено без розгляду.

Позивач до початку розгляду справи по суті надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

В поданих суду письмових запереченнях представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову..

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 353610 від 03 червня 2010 року.

Позивач звернувся в Департамент соціальної політики Луцької міської ради з заявою про виплату йому разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за період з 2014-2017 роки на підставі ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Листом № Б-583/1/060/20-11 від 28 липня 2017 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради повідомив позивача про те, що йому, як інваліду війни II групи, у 2014 році була виплачена разова грошова допомога нарахована та виплачена відповідно до вимог чинного законодавства в розмірі 2250 грн., за 2015 рік - 2475 грн., за 2016 рік 2600 грн., за 2017 рік 3100 грн.

Вирішуючи питання правомірності виплати позивачу допомоги до 5 травня за 2017 рік, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч.1 ст.17-1 цього Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.12-16 Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено п.26, згідно з яким норми і положення ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань" у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, інвалідам війни ІІ групи - 3100 гривень.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним Судом України неконституційними.

Розміри соціальних виплат залежать від економічних чинників, на що вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

У рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до абз.8 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Європейський суд з прав людини у своїй ухвалі у справі "Великода проти України" від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідно судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також відповідно до пункту 28 "суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі "ОСОБА_2 Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії" (Da Conceicao Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12)".

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2017 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни, відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кирилюк В.Ф.