Справа № 824/332/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/332/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач-1) звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції, просив:

- визнати відмову Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області (далі - відповідач) від 08.12.2016 р. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), що містяться у листі за № К-3366/0-3456/6-16, протиправною;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), відповідно до вже наданих відповідачу пакету документів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2017 р. відкрито провадження справі № 824/332/17-а за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_2 (далі - позивач-2) звернувся із адміністративним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції, просив:

- визнати відмову Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області від 08.12.2016 р. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), що міститься у листі за № Т-3365/0-3459/6-16, протиправною;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), відповідно до вже наданих відповідачу пакету документів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2017 р. відкрито провадження справі № 824/333/17-а за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

14.07.2017 р. ухвалою суду обєднано для спільного розгляду і вирішення в одному провадженні адміністративні справи № 824/332/17-а, № 824/333/17-а та присвоєно обєднаним справам загальний № 824/332/17-а.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він звертався тричі до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області з заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), проте відповідачем було відмовлено в задоволенні вищевказаних заяв з різних підстав, які не передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних своїх вимог ОСОБА_2 посилається на те, що він також неодноразово (тричі) звертався до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області з заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її йому безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), проте відповідачем було відмовлено в задоволенні вищевказаних заяв з різних підстав, які не передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до яких, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, зазначаючи, що Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області надало позивачам мотивовані відмови у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на підставі ст. ст. 118, 122 Земельного кодексу України. У своїх запереченнях відповідач вказував, як на підставу відмови те, що відповідно до повноважень передбачених ч. 2 ст. 34 ЗК України та рішення Острицької сільської ради від 24.05.2016 р., громада с. Остриця виявила бажання утворити на спірних земельних ділянках, що перебувають у власності громади громадське пасовище для сінокосіння і випасання худоби, з подальшою передачею в оренду. Також вказав, що у період з часу звернення позивачів із заявами до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій та направлення матеріалів до Чернівецького окружного адміністративного суду, спірні земельні ділянки включені до адміністративних меж с. Остриця, а отже перейшли з державної власності в комунальну, відтак управління не є розпорядником спірних земельних ділянок.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позови не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позовів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Рішенням IV сесії VІІ скликання Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Про розгляд заяви від 12.02.2016 р. № 06-04/16 відмовлено ОСОБА_1 у відведенні земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, у зв'язку з тим, що землі запасу для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради відсутні, крім земель для пасовища, які мешканці використовують для потреб села (а.с. 23).

Листом від 17.06.2016 р. за №К-1207/0-1482/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 22).

В обґрунтування відмовити, відповідач зазначив, що поле на якому розташована земельна ділянка поділено на земельні частки (паї) відповідно до схеми поділу земель колективної власності. Землі, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності не відносяться до земель державної власності сільськогосподарського призначення. Відтак, подані документи не відповідають вимогам ст. 122 Земельного кодексу України.

13.08.2016 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 31).

В заяві зазначено, що земельна ділянка розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за межами населеного пункту в урочищі Бачура та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами :01:002:0314 та :01:002:0312, яка на схемі позначена під № 5.

До заяви додано наступні документи: копія паспорту; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду; копія довідки Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин; копія довідки Управління Держземагенства у м. Чернівці Чернівецької області; графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки (розміщення урочища Бачура на ортофотоплані із кадастровим поділом земель); графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (схема розподілу); копія витягу з рішення Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Про розгляд заяви; копія довідки відділу Держгеокадастру у Герцаївському районі Чернівецької області Про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Листом від 21.09.2016 р. за №К-2410/0-2508/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 20).

Відмова мотивована тим, що вищевказана земельна ділянка знаходиться в масиві де винесено рішення Острицької сільської ради про створення громадських пасовищ для потреб жителів с. Остриця, що згідно п. 3 ст. 83 Земельного кодексу України є неможливим для надання згаданого дозволу.

В судовому засіданні позивач-1 зазначав, що вказана відмова ним не оскаржувалась в судовому порядку.

У зв'язку з отриманням двох відмов, які базуються на різних мотиваціях та є взаємно суперечливі, 31.10.2016 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 17-19).

В заяві також зазначено, що земельна ділянка розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за межами населеного пункту в урочищі Бачура та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами :01:002:0311 та :01:002:0312, яка на схемі позначена під № 5.

Крім того, в заяві позивач-1 вказав, що всі необхідні для вирішення даного питання документи двічі подавалися ним як додатки до попередніх заяв і знаходяться в розпорядженні Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, а тому просив їх дослідити і використати при вирішенні по суті даного звернення.

З матеріалів справи видно, що подана позивачем-1 заява зареєстрована відповідачем 08.11.2016 р. за вхідним № К-3366/0/5-16 (а.с. 53-54).

Листом від 08.12.2016 р. за №К-3366/0-3456/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 12).

Відмова мотивована тим, що сесією Острицької сільської ради від 24.05.2016 р. прийнято рішення про створення громадських пасовищ на масиві де позивачем-1 зазначено бажане місце розташування. Оскільки вказане ним бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться в масиві, по якому вже прийнято рішення щодо створення на ньому громадських пасовищ для потреб жителів с. Остиця, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) площею 2,0 га, суперечить вимогам п. 7 ст. 118 та п.3 ст. 83 Земельного кодексу України.

Згідно змісту листа-відмови від 08.12.2016 р. за №К-3366/0-3456/6-16, позивачу-1 також роз'яснення, що вказана відмова не порушує його право стосовно звернення до Головного управління Держгекадастру в Чернівецькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки, як на території цієї ради, так в іншому місці за наявності вільних земельних ділянок.

Не погодившись із відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, позивач-1 звернувся із позовом до суду.

Судом також встановлено, що рішенням IV сесії VІІ скликання Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Про розгляд заяви від 12.02.2016 р. № 08-04/16 відмовлено ОСОБА_2 у відведенні земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, у зв'язку з тим, що землі запасу для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради відсутні, крім земель для пасовища, які мешканці використовують для потреб села (а.с. 102).

Листом від 17.06.2016 р. за №К-1207/0-1482/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви позивача-2 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 101).

В обґрунтування відмовити, відповідач зазначив, що поле на якому розташована земельна ділянка поділено на земельні частки (паї) відповідно до схеми поділу земель колективної власності. Землі, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності не відносяться до земель державної власності сільськогосподарського призначення. Відтак, подані документи не відповідають вимогам ст. 122 Земельного кодексу України.

09.08.2016 р. позивач-2 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 112-113).

В заяві зазначено, що земельна ділянка розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за межами населеного пункту в урочищі Бачура та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами :01:002:0314 та :01:002:0312, яка на схемі позначена під № 3.

До заяви додано наступні документи: копія паспорту; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду; копія довідки Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин; копія довідки Управління Держземагенства у м. Чернівці Чернівецької області; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (схема розподілу); копія витягу з рішення Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Про розгляд заяви; копія відповіді Головного управління Держгеокадастру Чернівецької області; копія довідки відділу Держгеокадастру у Герцаївському районі Чернівецької області Про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Листом від 21.09.2016 р. за №Т-2411/0-2510/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 99).

Відмова мотивована тим, що вищевказана земельна ділянка знаходиться в масиві де винесено рішення Острицької сільської ради про створення громадських пасовищ для потреб жителів с. Остриця, що згідно п. 3 ст. 83 Земельного кодексу України є неможливим для надання згаданого дозволу.

В судовому засіданні позивач-2 зазначав, що вказана відмова ним не оскаржувалась в судовому порядку.

У зв'язку з отриманням двох відмов, які базуються на різних мотиваціях та є взаємно суперечливі, 31.10.2016 р. позивач-2 звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 96-98).

В заяві також зазначено, що земельна ділянка розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за межами населеного пункту в урочищі Бачура та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами :01:002:0314 та :01:002:0312, яка на схемі позначена під № 3.

Крім того, в заяві позивач-2 вказав, що всі необхідні для вирішення даного питання документи двічі подавалися ним як додатки до попередніх заяв і знаходяться в розпорядженні Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, а тому просив їх дослідити і використати при вирішенні по суті даного звернення.

З матеріалів справи видно, що подана позивачем-2 заява зареєстрована відповідачем 08.11.2016 р. за вхідним № Т-3365/0/5-16 (а.с. 129).

Листом від 08.12.2016 р. за №Т-3365/0-3459/6-16 Головне управління Держгекадастру в Чернівецькій області відмовило в задоволенні заяви позивача-2 стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) (а.с. 128).

Відмова мотивована тим, що сесією Острицької сільської ради від 24.05.2016 р. прийнято рішення про створення громадських пасовищ на масиві де позивачем-2 зазначено бажане місце розташування. Оскільки вказане ним бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться в масиві, по якому вже прийнято рішення щодо створення на ньому громадських пасовищ для потреб жителів с. Остиця, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) площею 2,0 га, суперечить вимогам п. 7 ст. 118 та п.3 ст. 83 Земельного кодексу України

Згідно змісту листа-відмови від 08.12.2016 р. за №Т-3365/0-3459/6-16, позивачу-2 також роз'яснення, що вказана відмова не порушує його право стосовно звернення до Головного управління Держгекадастру в Чернівецькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки, як на території цієї ради, так в іншому місці за наявності вільних земельних ділянок.

Не погодившись із відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, позивач-2 звернувся із позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частинами 6 і 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Частиною 9 ст. 118 ЗК України також передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 10, 11 ст. 118 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки безоплатно у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені у ст. 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що відповідач є органом, який надає дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Дослідженням оскаржуваних відмов встановлено, що відповідач відмовив позивачам у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельних ділянок, у звязку з тим, що сесією Острицької сільської ради від 24.05.2016 р. прийнято рішення про створення громадських пасовищ на масиві де позивачами зазначено бажане місце розташування. Оскільки вказане позивачами бажане місце розташування земельних ділянок знаходиться в масиві, по якому вже прийнято рішення щодо створення на ньому громадських пасовищ для потреб жителів с. Остиця, відповідач прийшов до висновку, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність буде суперечити вимогам п. 7 ст. 118 та п.3 ст. 83 Земельного кодексу України.

Таким чином, в оскаржуваних відмовах від 08.12.2016 р. №К-3366/0-3456/6-16 та №Т-3365/0-3459/6-16, підстави відмови позивачам у наданні дозволів не відповідають вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Доводи представника відповідача щодо правомірності відмови позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, у звязку з тим, що у період з часу звернення позивачів із заявами до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій та направлення матеріалів до Чернівецького окружного адміністративного суду, на спірні земельні ділянки надано дозволи громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, суд оцінює критично, з наступних міркувань.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду клопотань ОСОБА_7 та ОСОБА_8, 24.05.2016 р. Острицькою сільською радою прийнято рішення № 05-07/16 та № 06-07/16, якими дозволено виступати уповноваженим особам власників худоби територіальної громади з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області щодо передачі земельних ділянок для створення громадських пасовищ орієнтовними площами 5 га та 15 га, розташованих в адміністративних межах Острицької сільської ради (а.с. 48, 49).

З матеріалів справи видно, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій від 04.11.2016 р. № 24-1702/14-16-СГ та № 24-1703/14-16-СГ надано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Острицької сільської ради, Герцаївського району, Чернівецької області, орієнтовний розмір земельних ділянок 5,00 га та 15 га із цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби (01.08), з подальшими передачами їх в оренду (а.с. 15, 16).

Отже, на час звернення позивачів із заявами (31.10.2016 р.) до відповідача, а також на дату прийняття ним відмов у наданні дозволів (08.12.2016 р.), вказаним громадянам (ОСОБА_5 та ОСОБА_6С.) відповідачем було надано тільки дозволи на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 5 га та 15 га.

Однак, під час судового розгляду справи, представник відповідача не обґрунтував та не надав докази щодо наявності перешкод в наданні позивачам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Суд також звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки жодним чином не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому надання відповідачем дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним вище громадянам, не є підставою для відмови позивачам у наданні згаданих дозволів.

Не обґрунтованими, на думку суду, також є посилання представника відповідача щодо правомірності оскаржуваних відмов, у зв'язку з тим, що на час звернення позивачів із заявами про надання дозволів Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій не було розпорядником спірних земельних ділянок, оскільки згідно витягу з Державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць від 27.06.2017 р. № НВ-017, інформація про внесення відомостей стосовно меж території адміністративно-територіальної одиниці с. Остриця внесена до Державного земельного кадастру тільки 27.06.2017 р. (а.с. 171-173)

З урахуванням встановлених по справі обставин та наведених норм права, які регулюють спірні правовідносин, суд приходить до переконання, що відмовляючи позивачам в надані дозволів, відповідач діяв всупереч вимог Конституції України та Земельного кодексу України, не на підставі та не у межах повноважень передбачених законом, а також без урахування всіх обставин по справі.

Суд констатує, що за правилами ст. 2, ч. 1 ст. 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під правовим актом індивідуальної дії необхідно розуміти рішення, дія якого поширюється на конкретну особу або яке стосується конкретної ситуації, і яке є актом одноразового застосування норм права.

Як зазначалося вище, згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи за результатами розгляду заяв, в порядку встановленому ч. 7 ст. 118 ЗК України надають дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, які на переконання суду, в розумінні вимог КАС України є рішеннями правовими актами індивідуальної дії.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність наданих позивачам відмов у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а тому вказані відмови є протиправними.

Водночас, позовні вимоги позивачів про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надати дозвола на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі їм безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), відповідно до вже наданих відповідачу пакету документів, не підлягають задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із вищезазначеної статті, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч. 2 ст. 11 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ч. 2 ст. 162 КАС України. При цьому адміністративний суд може застосувати інший спосіб захисту права, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів осіб. Критерієм обрання способу захисту порушеного права є те, що він з урахуванням особливостей спірних відносин повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

З метою захисту порушених прав позивачів, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, суд зобовязує відповідача повторно розглянути заяви позивачів від 31.10.2016 р. (вх. № К-3366/0/5-16 від 08.11.2016 р. та вх. № Т-3365/0/5-16 від 08.11.2016 р.) про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання адміністративного позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн, що підтверджується квитанціями № 78 від 07.06.2017 р., № 62 від 08.06.2017 р. та №0.0.796381851.1 від 29.06.2017 р., а ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн, що підтверджується квитанціями №24 від 07.06.2017 р. та № 0.0.798681075.1 від 03.07.2017 р.

Оскільки, позовні вимоги позивачів, з урахуванням обраного судом способу захисту порушеного права, задоволено, суд присуджує на користь позивачів сплачений судовий збір рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 71, 87, 94, 158-163, 167 та 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 08.12.2016 р. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), що містяться у листі за №К-3366/0-3456/6-16, протиправною.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2016 р. (вх. № К-3366/0/5-16 від 08.11.2016 р.) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту).

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1280,00 грн.

5. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

6. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

7. Визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 08.12.2016 р. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту) для передачі її ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (сінокіс), що міститься у листі за №Т-3365/0-3459/6-16, протиправною.

8. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 31.10.2016 р. (вх. № Т-3365/0/5-16 від 08.11.2016 р.) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сінокіс) орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами населеного пункту).

9. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 1280,00 грн.

10. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 02.10.2017 р. (з урахуванням часу перебування судді у відрядженні).