Справа № 191/357/17
Суддя: Матіяш С. К.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/357/17
Провадження № 2-а/191/69/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Матіяш С.К.

при секретарі Шевченко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову позивач зазначив, що отримує пенсію на підставі ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. в редакції чинній на дату призначення пенсії та відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії в редакції, чинній на день призначення пенсії в розмірі 82% середньомісячної заробітної плати. У зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.12.2015 р. згідно постанови КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та знесення змін до деяких нормативно - правових актів» №1013 від 09.12.2015р. звернувся 23.01.2017 року до Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок пенсії. Листом від 23.01.2017 року №3-15/02/09 «Щодо перерахунку пенсії» отримав відповідь, якою йому було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на зміни, внесені п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Також, зазначено, що Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та несення змін до деяких нормативно-правових актів», внесені зміни в Постанову КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме, зазначено, що виключено пункт 4 зазначеної постанови щодо перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсію призначено відповідно до ЗУ «Про державну службу», у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям. Дії відповідача вважає незаконними, та такими, що порушують його законне право на розмір пенсії, гарантований державою у відповідності до чинного законодавства України, оскільки у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013, як зазначалося вище, до постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 року, а саме, виключено п. 4, а п. 5 викладено в новій редакції «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Таким чином, постановою №865, на час звернення ОСОБА_3 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (23.01.2017 року), не було викладено порядку перерахунку пенсії державного службовця. На даний час КМУ всупереч ст. 37-1 ЗУ №3723-XII, також не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям. Тому, посилаючись на ст. ст. 22, 58 Конституції України, рішення Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, позивач вважає, що його право на перерахунок пенсії є беззаперечних і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобовязань. Враховуючи ч. 4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 вважає, що перерахунок пенсії належить здійснювати з 01.02.2017 року, оскільки до відповідача він звернувся із заявою про перерахунок пенсії 23.01.2017 року. В звязку із викладеним, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця в звязку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013, згідно заявленої довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 20.01.2017 року №11-15; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця з 01 лютого 2017 року, виходячи із 82% суми заробітної плати з урахуванням підвищення розміру заробітної плати з 01.12.2015 року, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013, згідно заявленої довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 20.01.2017 року №11-15.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позовні вимоги не визнала, про що надала суду письмові заперечення проти позову.

За наявності достатніх доказів суд вирішує справу, що передбачено положеннями ст. 128 КАС України.

Оцінивши наведені позивачем та відповідачем обставини і перевіривши достатність наявних у справі доказів для їх встановлення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

За правилами ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами ч.1 ст.5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилалась на те, що з 11.07.2008 р. перебуває на обліку в Синельниківському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу». Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку становить 82 %. На момент виходу на пенсію працював на посаді головного контролера-ревізора обєднаного контрольно-ревізійного відділу в Синельниківському районі і м. Синельникове та перебував на державній службі. 23 січня 2017 року позивач подав заяву відповідачу, в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця, на підставі довідки наданої Східним офісом Держаудитслужби від 20.01.2017 року №11-15 (а.с.11). Рішенням Синельниківського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області №З15/02/09 від 23.01.2017 р., оформленими у вигляді листа, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Своє рішення відповідач мотивував тим, що Постановою КМ України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме: виключено п. 4 зазначеної постанови щодо перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсію призначено відповідно до ЗУ «Про державну службу», у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям. Тобто, перерахунок пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про державну службу», не проводиться.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 37-1 ЗУ "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії (до набрання чинності ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року)) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 ЗУ «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 ЗУ «Про державну службу», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 4 Постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, Постановою КМ України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність ЗУ "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ст. 90 ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії (з 01.02.2017р.), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було.

Доводи позивача щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, суд вважає необґрунтованими, оскільки «право на призначення пенсії» та «право на перерахунок пенсії» не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведені Закони України та постанови Кабінету Міністрів України, відповідно до яких визначаються умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, суд приходить до висновку, що на час звернення позивачем до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача немає законних підстав для перерахунку пенсії через скасування п.4 Постанови КМ України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та відсутністю нового правого режиму регулювання спірного питання, у зв'язку з чим відмова Синельниківського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області є обґрунтованою та правомірною.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст.22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Більш того, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних державних службовців не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Окрім того, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене, діюче законодавство України, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог, тому в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до вимог ст.94 КАС України, не підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159, 161-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 02.10.2017 року.

Суддя: ОСОБА_4