Справа № 815/2664/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2664/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Ходжаяна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці, та інших нормативно-правових актів в Одеській області Голінського Павла Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) до Головного управління Держпраці в Одеській області (далі - ГУ Держпраці в Одеській області), головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці, та інших нормативно-правових актів в Одеській області Голінського Павла Івановича (далі - державний інспектор Голінскький П.І.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії посадової особи ГУ Держпраці в Одеській області - державного інспектора Голінського П.І. щодо проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю на підставі наказу №355 від 04.04.2016 року та складання акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-12-017/0269 від 28.04.2016 року;

- визнати нечинним та скасувати припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року, винесений державним інспектором Голінським П.І.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 25.04.2016 по 28.04.2016 року, на підставі направлення на перевірку від 04.04.2016 року № 15/01-29-936 та наказу ГУ Держпраці в Одеській області від 04.04.216 року, державним інспектором Голінським П.І. було здійснено документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо питань дотримання вимог трудового законодавства, які були винесені у зв'язку із зверненням ОСОБА_3 із заявою про проведення перевірки щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 норм трудового законодавства.

За результатом проведеної перевірки державним інспектором Голінським П.І. був складений Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 15-12-017/0269 від 28.04.2016 року, в якому було відображено чисельні порушення позивачем норм трудового законодавства, а саме: порушення вимог ч.2, ч.4 ст. 29, ст. ст. 33, 95, 71, 72,ч. ч. 4, 5 ст. 79, ч. 4 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 149, ст. 142, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, ст. ст. 19, 21 Закону України «Про відпустки». Крім того, цього ж дня державним інспектором Голінським П.І. було винесено припис № 15-12-0017/0269-0245, яким було зобов'язано ФОП ОСОБА_1, у строк до 28.05.2016 року письмово інформувати про виконання вимог чинного законодавства, усунення всіх виявлених порушень законодавства про працю.

Посилаючись на норми ст. 6, ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року в редакції, чинній на момент проведення перевірки, (далі - Закону України № 877-V) та п. 3, п. 4 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02.07.2012 року (далі - Порядок №390), позивач зауважує, що ГУ Держпраці в Одеській області, як територіальний орган Державної інспекції України з питань праці, має право проводити позапланові перевірки лише у визначених випадках, серед яких, зокрема, є звернення юридичних та фізичних осіб про порушення вимог законодавства. Але в цьому випадку перевірка може здійснюватися лише за наявності згоди Державної інспекції України з питань праці на її проведення. Проте, у відповідачів, вказане погодження для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 в період з 25.04.2016 по 28.04.2016 року було відсутнє.

На думку позивача, державний інспектор Голінський В.П. перед початком здійснення позапланової перевірки порушив встановлені нормами Закону України №877-V та Порядку №390 імперативні приписи порядку її проведення, а саме: перевірку було проведено за відсутності позивача або уповноваженої ним особи; ані позивачу, ані уповноваженій ним особі не було пред'явлено посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), а також згоди Державної інспекції України з питань праці на її проведення. Державний інспектор Голінський В.П. під час проведення перевірки визначив у якості уповноваженої особи представника позивача за довіреності ОСОБА_4, проте ОСОБА_4 не надавалось повноважень бути представником позивача у сфері здійснення ним господарської діяльності у якості фізичної особи-підприємця.

Ухвалою суду від 16.08.2017 року у зв'язку із відмовою позивача від частини позовних вимог (т.2 а.с.61-62) провадження по справі в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці в Одеській області, державного інспектора Голінського П.І. про визнання нечинним та скасування Припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року: - щодо нарахування індексації за травень та червень 2014 року; - щодо надання щорічних відпусток та виплати заробітної плати за період щорічних відпусток (ст. 79, 80, ч.4 ст.115 КЗпП України): - щодо ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи було закрито.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві (т. 1 а.с. 60-66) та письмових поясненнях (т.2 а.с. 83-90), з урахуванням раніше поданої заяви про відмову від позову в частині позовних вимог (т.2 а.с. 61-62).

Представник відповідача, ГУ Держпраці в Одеській області, вважав позов необґрунтованим та просив у його задоволенні відмовити, підтримавши позицію, викладену у запереченнях на позов (т.1 а.с. 113-115), в яких зазначив, що відповідно до наказу Головного управління №355 від 04.04.2016 року та направлення на перевірку №15/01-29-936 від 04.04.2016, головному державному інспектору Голінському П.І. було доручено провести перевірку додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_3

З урахуванням вимог пунктів 2-7 Порядку, представнику роботодавця ОСОБА_4, яка діяла на підставі нотаріальної довіреності від 14.03.2014 року (дія довіреності на 3 роки) та яка відповідно до трудового договору є також найманим працівником роботодавця, 25.04.2016 року було повідомлено під час проведення перевірки про мету відвідування та необхідність здійснення позапланової перевірки роботодавця за скаргою ОСОБА_3

Працівнику роботодавця ОСОБА_4 було вручено під підпис направлення на перевірку №15/01-29-936 від 04.04.2016 року та наголошено про необхідність надання документів в підтвердження або спростування фактів, що викладені в скарзі ОСОБА_3, ведення яких передбачено законодавством про працю. Необхідні документи для проведення перевірки за скаргою ОСОБА_3 ОСОБА_4 у визначений строк були надані та їх копії належним чином були завірені печаткою роботодавця за підписом ОСОБА_4 На підставі зазначених документів були складені акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 15-12-017/0269 від 28.04.2016 року та припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року.

Посилаючись на приписи п. 7 Порядку № 390, представник відповідача зазначив, що при застосуванні до роботодавця заходів впливу, тобто винесення та вручення припису, головний державний інспектор Голінський П.І. діяв відповідно до вимог діючого законодавства, а позивачем не було надано жодного документу в спростування висновків зазначеної перевірки.

Представник відповідача також звернув увагу в запереченнях на те, що позивач безпідставно посилається на Закон України № 877-V (в редакції, яка діяла на час проведення перевірки), оскільки згідно зі ст. 2 Закону дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Отже, ГУ Держправці в Одеській області в частині здійснення повноважень з державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення не використовувало у своїй діяльності Закон № 877.

Відповідач, державний інспектор Голінскький П.І., в судове засідання 27.09.2017 року не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Судом визнано неявку вказаного відповідача неповажною, та, на підставі ч.4 ст.128 КАС України, ухвалено рішення про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 18.09.2017 року відповідач, державний інспектор Голінскький П.І., просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що перевірку позивача проведено в межах наданих повноважень та у відповідності до Порядку № 390. Так, наказ на проведення перевірки, разом із направленням були вручені уповноваженій особі позивача ОСОБА_4, яка на той час працювала на посаді заступника директора ФОП ОСОБА_1 та діяла в інтересах позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Саме вказана особа допустила його до проведення перевірки та надала визначені у вимозі №017 від 25.04.2017 року завірені належним чином копії документів. Щодо наявності погодження Державної інспекції України з питань праці для проведення вказаної перевірки, відповідач пояснив, що наявність такого погодження перевіряється відповідними посадовими особами ГУ Держпраці в Одеській області під час видачі наказу на проведення перевірки, а підставою для проведення позапланової перевірки держаним інспектором є видані територіальним органом Державної інспекції України з питань праці наказ та направлення на проведення перевірки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву (т.1 а.с. 77), в якій просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та розглядати справу без її участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ГУ Держпраці в Одеській області та відповідача державного інспектора Голінського П.І., дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем, державна реєстрація 16.02.1995 року (а.с.15).

На підставі скарги ОСОБА_3 від 23.03.2016 року щодо порушення відносно неї вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 116-117), ГУ Держпраці в Одеській області були видані наказ № 355 від 04.04.2016 року (т.1 а.с. 229) та направлення №15/01-29-936 від 04.04.2016 року, відповідно до яких головному державному інспектору Голінському П.І. було доручено в період з 25.04.2016 року по 29.04.2016 року провести перевірку додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_2) на предмет додержання ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю на підставі скарги ОСОБА_3 від 23.03.2016 року щодо порушення відносно неї законодавства про працю.

Наказ №355 від 04.04.2016 року та направлення №15/01-29-936 від 04.04.2016 року перед початком проведення перевірки були вручені під підпис фізичній особі ОСОБА_4, яка працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді бухгалтера на підставі трудового договору № від 12.09.2011 року (т. 2 а.с.114-116).

Судом встановлено, що відповідачами безпосередньо ФОП ОСОБА_1 вищезазначені наказ та направлення перед початком проведення перевірки не вручались та не надсилались.

За результатом проведення перевірки державним інспектором Голінським П.І. було складено Акт перевірки додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-12-017/0269 (далі - Акт перевірки) (т.1 а.с. 138-149), відповідно до якого перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 2, ч. 4 ст. 29, ст. ст. 33, 95, 71, 72, ч. ч. 4, 5 ст. 79, ч. 4 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 149, ст. 142, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, ст. ст. 19, 21 Закону України «Про відпустки».

На підстав висновків Акту перевірки, ГУ Держпраці в Одеській області винесено припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року (т.1 а.с. 36-37) та складений протокол про адміністративне правопорушення №15-12-017/0210 від 28.04.2016 року (т.1 а.с. 34-35).

Відповідно до вказаного припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року ФОП ОСОБА_1 зобов'язано у строк до 28.05.2016 року усунути всі виявлені порушення законодавства про працю з урахуванням вимог діючого законодавства, а саме: щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України; щодо нарахування індексації за травень та червень 2014 року; щодо надання щорічних відпусток та виплати заробітної плати за період щорічних відпусток (ст. 79. 80, ч.4 ст.115 КЗпП України); щодо ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи; щодо застосування до працівників дисциплінарних стягнень (ст.ст. 147-149 КЗпП України); щодо порядку та підстав звільнення працівників за ініціативою роботодавця. У строк до 28.05.2016 року письмово проінформувати ГУ Держпраці в Одеській області про виконання вимог припису з одночасним наданням копій підтверджуючих виконання припису документів (т. 1 а.с. 36-37).

Спірні правовідносини виникли між суб'єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 та ГУ Держпраці в Одеській області у зв'язку зі здійсненням ГУ Держпраці в Одеській області заходів державного нагляду (контролю).

Відповідач ГУ Держпраці в Одеській області є суб'єктом владних повноважень - територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення №96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 7 Положення №96 визначено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів від 11.02.2015року №100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, зокрема, утворено ГУ Держпраці в Одеській області шляхом реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області та Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області.

Згідно з ч. 1 п. 1 та ч. 3 п. 1 Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці №8 від 04.02.2016 року ГУ Держпраці в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Одеської області.

Відповідач-державний інспектор Голінскький П.І. є посадовою особою ГУ Держпраці в Одеській області та діє на підставі посадової інструкції, затвердженої начальником ГУ Держпраці в Одеській області 01.07.2015 року (т.1 а.с. 131-137).

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, їх повноваження, визначені, зокрема, Порядком № 390, який затверджений згідно з Наказом №390 від 02.07.2012 року, у тому числі відповідно до Закону України № 877-V.

Пунктами 2 та 3 Порядку № 390 передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України № 877-V.

Статтею 6 Закону України № 877-V визначено серед підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. При цьому, позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позапланову перевірку позивача було ініційовано відповідачем у зв'язку із зверненням фізичної особи ОСОБА_3 до ГУ Держпраці в Одеській області із заявою від 23.03.2016 року щодо порушення позивачем відносно неї законодавства про працю.

Таким чином, підставою для проведення перевірки позивача було звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав.

Проте, судом встановлено, що погодження з боку Державної служби України з питань праці для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 в період з 25.04.2016 по 28.04.2016 року у відповідачів, як і станом на момент видачі наказу на направлення для проведення перевірки, так і станом на момент її фактичного проведення було відсутнє. Вказана обставина підтверджується Актом перевірки, у якому відсутнє посилання на наявність вказаного погодження.

Суд критично оцінює надане відповідачами до суду погодження з боку Державної служби України з питань праці для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 27-28) вих. №7699 від 21.07.2016 року, яке було отримано ГУ Держпраці в Одеській області 21.07.2017 року, так як воно не є належним та допустимим доказом по вказаній справі, оскільки не може бути підставою для проведення перевірки в період з 25.04.2016 року по 29.04.2016 року. Вказане погодження отримано через три календарні місяці після фактичного проведення перевірки.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов висновку, що відповідачами при здійсненні позапланового заходу (позапланової перевірки), так і під час складання за його результатами акту та рішення, а саме оскаржуваного Припису, не дотримані вимоги ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 25.04.2016 було здійснено відповідачами протиправно із порушенням норм Порядку № 390 та Закону України № 877.

Відповідачами під час судового розгляду справи не надано жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження факту того, що перевірку було проведено за умови ознайомлення ФОП ОСОБА_1 чи його повноваженої особи із усіма розпорядчими документами щодо підстав проведення позапланової перевірки, встановлених абз.5 ч.1 ст.6 Закону України № 877-V, а саме: наказом, направленням, погодженням з боку Державної служби України з питань праці.

Враховуючи викладене, суд вважає неспроможними твердження відповідача державного інспектора Голінського П.І., що наявність погодження перевіряється відповідними посадовими особами ГУ Держпраці в Одеській області під час видачі наказу на проведення перевірки, а для нього підставою для проведення позапланової перевірки є видані територіальним органом Державної інспекції України з питань праці наказ та направлення на проведення перевірки. Державний інспектор Голінський П.І. є посадовою особою суб'єкта владних повноважень, а тому у відповідності до ст.19 Конституції України повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України №877-V чітко визначив, що при такій підставі як звернення фізичної особи, обов'язковою умовою для проведення перевірки є погодження на перевірку з боку Державної служби України з питань праці, відсутність якого є перешкодою, а фактично забороною, для посадовій особи як суб'єкта владних повноважень здійснювати позаплановий захід державного нагляду (контролю) за підставою фізичної особи.

Відсутність встановлених законодавством підстав для проведення перевірки позивача свідчить про неправомірність дій відповідачів щодо проведення перевірки та відповідно про неналежність та недопустимість такого доказу як акт перевірки, який був підставою для прийняття оскаржуваного Припису.

Суд вважає, що вказані вище підстави свідчать про неправомірність оскаржуваного припису, та достатніми підставами для його скасування.

Проте суд вважає необхідним зауважити, що оскаржуваний припис не відповідає поняттю припису та меті, з якою приписі видаються суб'єктам господарювання.

Згідно із ч.8 ст.7 Закону України № 877-V припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

При цьому, строк виконання припису встановлює державний інспектор залежно від виявлених порушень.

Таким чином, припис повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням терміну їх усунення.

При цьому, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми, яких суб'єкт господарювання повинен дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.

В оскаржуваному приписі покладено на ФОП обов'язки щодо дотримання загальних норм законодавства що не відповідає сутністі такого розпорядчого документу, як припис, який є обов'язковим для виконання у визначені строки, та на думку суду створює підстави для постійних позапланових перевірок останнього.

Суд критично відноситься до твердження представника відповідача на безпідставність посилання позивача на норми Закону України № 877-V з посиланням на те, що відповідно до ст.2 Закону (в редакції, яка діяла на час проведення перевірки), дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Представник відповідача посилається на те, що ГУ Держпраці керується Порядком № 390.

Проте згідно з Наказом №390 від 02.07.2012 року Порядок затверджений, у тому числі відповідно до Закону України № 877-V.

У п.1 Порядку зазначено, що він встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених, у тому числі Законом України №877-V.

Згідно з п.3 Порядку №390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, у випадках, передбачених Законом України № 877-V. Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України № 877-V.

Таким чином, ГУ Держпраці повинні керуватися у своєї діяльності також положеннями Закону України № 877-V.

Крім того, КМУ видав від 10.03.2017 року №169-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», яким скасовані накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як такі, що не відповідають Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за переліком згідно з додатком 1. Видання КМУ вказаного розпорядження є логічно-послідовним з огляду на принцип законності, відповідно до якого, зокрема, нормативно правові акти повинні відповідати Конституції України, міжнародним договорам, правовим актам, які мають вищу юридичну силу.

Оскільки судом встановлено факт того, що перевірку, за результатом якої винесено оскаржуваний припис, проведено за відсутності визначених законом підстав для її проведення, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є саме скасування рішення суб'єкту владних повноважень в цілому, а не його частини, як просив позивач під час розгляду судової справи.

За вказаних підстав, суд вважає, для повного захисту прав та інтересів позивача позовні вимоги необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування Припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року, винесеного державним інспектором Голінським П.І.

Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій державного інспектора Голінського П.І. щодо проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю на підставі наказу №355 від 04.04.2016 року та складання акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-12-017/0269 від 28.04.2016 року. При цьому суд керується наступним.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо платник податків вважає, що цими рішеннями, діями його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття 2, підпункт 1 пункту 2 статті 17 КАС України).

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб'єктом владних повноважень.

Висновки, викладені в акті, а так само дії по складанню акту перевірки, в якому зафіксовані відповідні порушення не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для позивача, ані для керівника контролюючого органу і є лише відображенням фактичних дій відповідного інспектора щодо встановлених в ході перевірки порушень, оскільки відповідно до п. 7 Порядку № 390 встановлено, що за результатами перевірки складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Так, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-237а13 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 33770792) та застосовується судом у відповідності до вимог ст.244-2 КАС України.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування припису ГУ Держпраці в Одеській області №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року.

Частиною 3 ст.94 КАС України встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Суд вважає, що з ГУ Держпраці в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 2200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці, та інших нормативно-правових актів в Одеській області Голінського Павла Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування припису - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Припис Головного управління Держпраці в Одеській області №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2200,00грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Е.В.Катаєва