Справа № 818/1192/17
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. Справа № 818/1192/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Левицької А.М.,

представника третьої особи - Кузікової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1192/17

за позовом ОСОБА_4

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

третя особа Сумський державний університет

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі - відповідач, Управління ДМС), третя особа - Сумський державний університет про:

- визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби в Сумській області №05/1099 від 10.08.2017 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання;

- зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Сумській області здійснити оформлення ОСОБА_4 посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв'язку з навчанням.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 25.06.2017р. вона прибула в Україну для вступу до Сумського державного університету. В серпні 2017 року звернулася через ВНЗ «Сумський Державний Університет» до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області з проханням оформити їй довідку на тимчасове проживання у зв'язку зі вступом на навчання до вказаного навчального закладу, але Управління ДМС їй було відмовлено у оформленні довідки на підставі підпункту 6 пункту 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012р. № 251.

Таке рішення відповідача ОСОБА_4 вважає безпідставним та просить його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову ОСОБА_4 з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.24-29).

Представник третьої сторони у вирішенні спору покладається на розсуд суду. При цьому зазначила, що на час розгляду справи ОСОБА_4 є студенткою іноземного контингенту Сумського державного університету.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

У судовому засіданні встановлено, що 01.08.2017 громадянка Російської Федерації ОСОБА_4, звернулася до Управління ДМС України в Сумській області із заявою іноземця чи особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання (№ 1099) на підставі пункту 12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яким передбачено документування іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання (а.с.30).

На підтвердження навчання позивача, приймаючою стороною - Сумським державним університетом надано клопотання від 01.08.2017 року №13.03/1627 щодо оформлення іноземцеві, ОСОБА_4, та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання (а.с.31). Разом із заявою Позивачем було подано паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1, виданий 25.05.2016 року, терміном дії до 25.05.2026 року та переклад українською мовою сторінки паспортного документа (а.с.32-33). Відповідно до відмітки проставленої у паспорті Позивача, нею 25.06.2017 року було здійснено в'їзд на територію України (а.с.32).

У поданій заяві позивачем було зазначено місце народження Україна, м. Макіївка, про що також свідчить наявність запису у її паспорті громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 «Место рождение Украина».

Крім того, позивачем було надано свідоцтво про народження НОМЕР_2 (а.с.8), з якого свідчить що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, м. Макіївка, у Червоногвардійському районі, Донецької області, та довідку Червоногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Макіївського управління Донецької області від 01.11.2006 р. (а.с.16). У свідоцтві про народження та зазначеній довідці, міститься інформація, що її батьки: мати, ОСОБА_6, та батько, ОСОБА_7, є громадянами України.

Як свідчить з наданих відповідачем доказів (а.с.34 - висновок), в ході розгляду справи відповідачем було встановлено, що заявниця народилася на території України, її батьки на момент її народження перебували у громадянстві України. Згідно статті 12 діючої на момент народження ОСОБА_4 редакції Закону України "Про громадянство", дитина, батьки якої на момент її народження перебували в громадянстві України, є громадянином України. Відповідно до пункту 1 статті Закону України "Про громадянство" , якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правовідносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, після вивчення матеріалів справи, на підставі висновку, затвердженого начальником Управління ДМС України в Сумській області від 10.08.2017 року (а.с.34), відповідачем 10.08.2017 року прийнято рішення про відмову громадянці Російської Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 6 пункту 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251 (а.с.35).

10.08.2017року повідомлення про прийняте рішення було направлено рекомендованим листом одночасно позивачу та директору Департаменту міжнародної освіти Сумського державного університету (а.с.36).

Оскаржуване рішення 18.08.2017 року було отримано представником ОСОБА_4, про що свідчить його власноручний запис «Копію рішення отримав» на поданій ним заяві (а.с.37).

Відмовляючи позивачу в задоволенні адміністративного позову суд виходить з наступного:

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими які на законних підставах перебувають на території України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України "Про громадянство" ( Закон від 18.01.2001 № 2235-III - далі - Закон).

Пункт 18 частини першої статті 1 Розділу І «Загальні положення» Закону, визначає, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу і н о з е м ц я а б о особу б е з г р о м а д я н с т в а та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частина 3 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Пункт 6 Порядку встановлює, що разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою;

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Керуючись пунктом 3.5. Тимчасового Порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого, наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.07.2013 № 681, працівник територіального органу ДМС при надходженні заяви про оформлення посвідки на тимчасове проживання перевіряє наявність підстав для видачі посвідки, дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, з'ясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні.

У відповідності до пункту 11 Порядку, за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Згідно з пунктом 20 Порядку, копія рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання видається територіальним органом або підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві та особі без громадянства під розписку або надсилається рекомендованим листом таким особам і приймаючій стороні не пізніше ніж протягом п'яти днів з дня його прийняття.

Таким чином, рішення Управління ДМС України в Сумській області від 10.08.2017 року про відмову громадянці Російської Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні посвідки на тимчасове проживання, прийнято на підставі підпункту 6 пункту 17 Порядку, відповідно до якого рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: інших випадках, передбачених законами.

При прийнятті рішення було враховано той факт, що сама ОСОБА_4, її батьки: мати, ОСОБА_6, та батько, ОСОБА_7, згідно свідоцтва про народження позивача і довідки Червоногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Макіївського управління Донецької області від 01.11.2006 р. є громадянами України.

Слід зазначити, що позивач не надала Управління ДМС документ, що підтверджує припинення або вихід з громадянства України.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до статті 12 діючого на момент народження позивача (23.12.1998р.) Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року №1636-ХІІ (в редакції від 20.05.1997 року), дитина, батьки якої на момент її народження перебували в громадянстві України, є громадянином України незалежно від того, чи народилася вона на території України, чи за її межами.

Керуючись пунктом 2 Положення про свідоцтво про народження, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, редакції 09.12.1994 р., що діяла на момент народження позивача (23.12.1998р.), свідоцтво про народження підтверджує громадянство України особи віком до 16 років на підставі запису про громадянство її батьків.

Також, слід зазначити, що стаття 4 Конституції України передбачає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Разом з тим, відповідно до статті 25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Відповідно до пунктів 1, 3, 7 частини 1 статті 2 діючого на сьогоднішній день Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-111, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, позивач у правових відносинах з Україною визначається лише громадянином України, що уможливлює отримання посвідки на тимчасове проживання і н о з е м ц я , оскільки позивач фактично на даний час залишається громадянином України.

Крім цього, слід зазначити, що згідно статті 17 Розділу III «Припинення громадянства України та скасування рішень про набуття громадянства України» Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-111, громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України.

У відповідності до пункту 78 Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (падалі - Положення), для виходу з громадянства України громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном (частина перша статті 18 Закону), подає такі документи: а) заяву про вихід з громадянства України (в двох примірниках).

Пункт 3 частини 1 статті 25 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ встановлює, що Міністерство закордонних справ України. дипломатичні представництва та консульські установи України здійснюють такі повноваження: приймають заяви разом з необхідними документами щодо виходу з громадянства України, перевіряють правильність їх оформлення, наявність підстав для виходу з громадянства України, відсутність підстав, за наявності яких не допускається вихід з громадянства України, і разом з висновком надсилають на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Таким чином, Позивач проживаючи в Російській Федерації, повинна була звернутися до Консульства України із заявою про вихід з громадянства України та іншими документами, передбаченими законодавством.

Щодо втрати громадянства зазначаємо, що керуючись пунктом 3 частини І статті 24 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235- III, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства. Форма зазначеного подання, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 року № 715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» (Форма 39).

Згідно пункту 87 Положення, для припинення громадянства України внаслідок його втрати органи міграційної служби, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають: а) подання про втрату громадянства України; б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України; в) один із таких документів:- документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої етапі 19 Закону).

Тобто, для підготовки територіальним органом міграційної служби подання про втрату особою громадянства України необхідна згода такої особи, її паспорт громадянина України або копія іншого документа, що підтверджує громадянство та відповідний документ, що підтверджує добровільне набуття нею громадянства іншої держави.

Отже, керуючись вимогами Конституції України, Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-111, Позивач не може бути позбавлений громадянства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби в Сумській області №05/1099 від 10.08.2017 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання. Відповідно, позовні вимоги щодо зобов'язання Управління ДМС України в Сумській області здійснити оформлення ОСОБА_4 посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв'язку з навчанням також не підлягає задоволенню, оскільки вищезазначені обставини свідчать про те, що у правових відносинах з Україною позивач визнається громадянином України. Отже, позивач не є іноземцем у розумінні Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки фактично ОСОБА_4 перебуває у громадянстві України, хоча і є громадянином (підданим) іншої держави. Доказів припинення громадянства України позивачем та її представником до суду не подано.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, третя особа - Сумський державний університет про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 26.09.2017 року.

Суддя О.М. Кунець