Справа № 803/1882/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/2759/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ) від 29 червня 2016 року №131801-13, яким їй було визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі № 803/1882/16 позов було задоволено.

У апеляційній скарзі ОДПІ просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ставка транспортного податку встановлена відповідно до п. 267.4 ст.267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст.267 ПК України.

Зазначена ставка податку також визначена рішенням Луцької міської ради від 02 лютого 2016 року № 3/10 «Про встановлення транспортного податку у м. Луцьку». У 2016 році не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 році), а також не змінювалась його ставка, а лише змінювалися вимоги до об'єкта оподаткування в частині об'єму двигуна та вартості автотранспортного засобу.

Згідно з пп. 267.2.1 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Визначення об'єкту оподаткування транспортного податку здійснювалося за відсутності інформації про пробіг автомобіля, належного ОСОБА_3, оскільки дана інформація з об'єктивних причин може бути відома тільки їй, а визначався середньо статистичний пробіг легкового автомобіля на рік.

Враховуючи наведене, ОДПІ діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №131801-13 винесене відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Позивач на виклик апеляційного суду не прибула, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що з наданого позивачем розрахунку вартість належного їй автомобіля марки LEXUS RX 350 (згідно з методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66) становить 916224,54 грн., а отже такий автомобіль не є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України.

Окрім того, Луцькою міською радою лише 02 лютого 2016 року прийнято рішення за №3/10 «Про встановлення транспортного податку у м.Луцьку» та затверджено Положення про транспортний податок у м. Луцьку, а отже застосування контролюючим органом даного рішення у 2016 році не може вважатися правомірним.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до п. 267.6. ст. 267 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.2.1 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року ст. 267.5.1 ПК України.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку згідно з пп. 267.6.1 ПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньо ринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 № 403, де за ціною нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1378 грн.

Таким чином, слід погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що для того, щоб автомобіль позивача ОСОБА_3 був об'єктом оподаткування, визначеного у пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, його середньоринкова вартість має складати більше (750 х 1378) = 1033500 грн.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_3 є власником автомобіля марки LEXUS RX 350, рік випуску 2012, з об'ємом двигуна 3456 см3.

Відповідно до наданого позивачем суду розрахунку вартість цього автомобіля згідно з методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66, виходячи із пробігу 60000 км відповідно до даних сервісної книги транспортного засобу, станом на 07 грудня 2016 року становила 916224,54 грн. (а.с.13-16).

Податковим органом ні у ході розгляду справи у суді першої інстанції, ні у ході апеляційного розгляду не було надано доказів на спростування зазначеного розрахунку вартості автомобіля ОСОБА_3

За таких обставин апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що зазначений транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до приписів пп. 267.2.1 ст.267 ПК України.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що Луцькою міською радою лише 02 лютого 2016 року прийнято рішення за №3/10 «Про встановлення транспортного податку у м. Луцьку» та затверджено Положення про транспортний податок у м. Луцьку.

Відтак, виходячи із приписів пп. 12.3.4 та пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, а також пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України щодо дотримання принципу стабільності у податковому законодавстві, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності застосування податковим органом вказаного рішення Луцької міської ради у 2016 році.

Одночасно апеляційний суд погоджується із твердженням суду першої інстанції про необхідність врахування на підставі ч. 2 ст. 8 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яким було встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через обрання державними органами обрали тлумачення національного законодавства, менш сприятливого для платників податку, що призвело до накладення на заявника зобов'язання зі сплати податку.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення ОДПІ від 29 червня 2016 №131801-13 та необхідність його скасування є обґрунтованим та правомірним.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі № 803/1882/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Р.П.Сеник

Ухвала у повному обсязі складена 29 вересня 2017 року.