Справа № 464/2678/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9062/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 25 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови № 0006-вих.1799/81 по справі про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2017 року, винесену начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської міської ради Цабак Володимиром Ярославовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.; закриття провадження в справі.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржувана постанова винесена в результаті проведення Інспекцією перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, але вона є необґрунтованою та протиправною, оскільки єдиним доказом правопорушення є протокол, який складений з порушенням вимог закону.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 25 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою від 10 квітня 2017 року № 0006 вих. 1799/81 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що 23 січня 2017 року відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об'єкту будівництва «Реконструкція квартири № АДРЕСА_1 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла».

За результатами перевірки відповідачем видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким позивача зобов'язано в тридцятиденний термін з моменту отримання припису усунути виявлені порушення шляхом знесення (демонтажу) об'єкта самочинного будівництва, що знаходиться на АДРЕСА_1.

27 березня 2017 року відповідачем знов проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об'єкту будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла».

За результатами перевірки складено акт та протокол про адміністративне правопорушення, в яких зазначено, що позивачем не виконано вимоги припису від 23 січня 2017 року про знесення (демонтаж) об'єкта самочинного будівництва, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Копію акту та протоколу, в якому зазначено час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу направлено 30 березня 2017 року та отримано 01 квітня 2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням та довідкою про результати пошуку поштового відправлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

За правилами ч. 1 ст. 41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на обєктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 3 ст. 41 Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.

В ч. 3 цієї ж статті передбачено право органу державного архітектурно-будівельного контролю розглядати відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Тобто, під час здійснення перевірки, винесення припису, складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідач діяв в межах своєї компетенції.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об'єктивною стороною вищезазначеного правопорушення є невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наданими відповідачем, позивач не виконала вищезазначений припис, оскільки за вимогами припису вона повинна була в тридцяти денний термін демонтувати самовільно збудований об'єкт, замість цього ОСОБА_1 лише зупинила будівельні роботи, при цьому, обставин, через які позивач не демонтувала самовільно збудований об'єкт будівництва не наведено.

Посилання позивача на те, що складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, є безпідставним, оскільки даний протокол складений повноважною особою, в присутності представника позивача за довіреністю, з дотриманням вимог законодавства та містить в собі всю передбачену законом інформацію.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не було виконано припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 23 січня 2017 року, притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено повноважною на те особою із застосуванням правильної норми КпАП України, стягнення накладено в межах санкції статті за зазначене порушення, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є необгунтованими.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 25 липня 2017 року в справі № 464/2678/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський

Повний текст судового рішення виготовлено 02 жовтня 2017 року.