Справа № 200/10189/17
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/907/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі про зобовязання поновити виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови в поновлені виплати пенсії за віком протиправними та зобовязати відповідача поновити виплату їй пенсії за віком з 07.10.2009 року.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 15.09.1997 року вона отримувала пенсію за віком. 20.10.1997 року позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. 14.03.2017 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подала до відповідача особисту заяву позивача про поновлення пенсії, нотаріально посвідчену та апостильовану.

Листом № М28/17 від 27.03.2017 року відповідач повідомив про відсутність законних підстав для поновлення виплати пенсії, оскільки заява подана представником позивача, а не особисто позивачем, а також, що у позивача відсутня реєстрація на території України.

Відповідач надав до суду письмові заперечення.

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів архівної справи, як зазначено в запереченнях відповідача, пенсія позивачу була призначена 01.09.1994 року.

06.08.1997 року позивачем була подана заява про припинення виплати пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон. В звязку з чим Кіровським відділом соціального захисту населення м. Дніпропетровська позивачу була виплачена пенсія за 6 місяців наперед, як це передбачено ч.2 ст. 92 закону України «Про пенсійне забезпечення», та припинено виплату пенсії на час перебування позивача за кордоном.

14 березня 2017 року представник Позивача ОСОБА_2 звернулася до Управління із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. До заяви про поновлення виплати пенсії за віком було додано наступні документи:

1) копія довіреності ОСОБА_1Л від 25.01.2017 року.;

2) копія закордонного паспорту РО 402753 ОСОБА_1, дійсного до 24.04.2017 року;

3) копія трудової книжки ОСОБА_1;

4) оригінал апостильованої заяви ОСОБА_1 від 25.01.2017 року, підпис якої завірений нотаріально.

Розглянувши заяву та додані документи Управління, листом від 27.03.2017 року № М28-17, повідомило представника Позивача, про відсутність підстав для поновлення пенсії, оскільки відсутній документ, який підтверджує факт реєстрації або фактичного проживання позивача в Центральному районі м. Дніпра, а також, що чинним законодавством України не передбачено поновлення виплати пенсії за довіреністю.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок).

Відповідно до положень п.1.5 Порядку заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.8 Положення встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Положення встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Позивачем була подана заява до відповідача про поновлення виплати пенсії, який є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська, тобто, саме до того органу пенсійного фонду, в якому позивач знаходився на обліку за місцем свого проживання до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон, що підтвердив відповідач в своїх заперечення, пославшись на матеріали архівної пенсійної справи позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Тобто, будь-якими Законами України та підзаконними актами для поновлення пенсії не передбачена умова належності реєстрації або фактичного проживання позивача саме на території України.

Одночасно слід зауважити, що відповідачу був наданий оригінал апостильованої заяви позивача про поновлення пенсії, яка підписана позивачем особисто і підпис завірений нотаріально, тому не має підстав вважати, що за поновленням пенсії від імені позивача звернувся її представник.

З огляду на викладене, вбачається, що відмова відповідача в поновлені пенсії з підстав відсутності документу, який підтверджує факт реєстрації або фактичного проживання позивача в Центральному районі м. Дніпра, а також, що чинним законодавством України не передбачено поновлення виплати пенсії за довіреністю є неправомірною.

При вирішення питання щодо часу, з якого має бути поновлення пенсія, суд виходить з правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 12.05.2015 року по справі №21-180а15, який відповідно до ст. 244-2 КАС України суд повинен застосувати. А саме, що з дня набрання чинності рішення №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-IV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне проживання за кордон. Тому вимога про зобовязання відповідача поновити виплату позивачу пенсію за віком з 07.10.2009 підлягає задоволенню.

Разом з тим не підлягає задоволенню вимога про зобовязання відповідача щодо проведення індексації і компенсацією втрати частини доходів, оскільки вказані питання відповідачем стосовно позивача не розглядались та його право відмовою не порушене.

Згідно положень ст.6 КАС України до адміністративного суду має право звернутися до адміністративного суду особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те яке може бути порушено у майбутньому.

Відповідно до ст. 94 КАС України необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську 640 грн. понесених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 611, 71, 99, 161-163, 1832 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі про зобовязання поновити виплату пенсії задовольнити частково.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 жовтня 2009 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі в сумі 640 грн. з рахунку бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.