Справа № 804/2740/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 рокусправа № 804/2740/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року в адміністративній справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 у квітні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару № UA110150/2017/200003/1 від 22.03.2017; визнати протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № UA110150/2017/00024 від 22.03.2017.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ФОП ОСОБА_1 та фірмою «elikyay», Турція, в особі ASLI Kisacik Foreign Trade Manager було укладено контракт № 3 від 02.04.2013.

За умовами контракту фірма «elikyay», Турція, в особі ASLI Kisacik Foreign Trade Manager зобов'язується поставити на умовах FOB EVYAP, а ФОП ОСОБА_1 прийняти та оплатити ресори і U-болти, в асортименті, кількості, за ціною в терміни згідно з інвойсом, який є невід'ємною частиною контракту.

З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, ФОП ОСОБА_1 до митного органу було подано вантажну митну декларацію № UA110150/2017/201776 від 20.03.2017, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту), а саме 1,6991 дол. США за 1 кг.

Проте Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № UA110150/2017/200003/1 від 22.03.2017, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість за третім методом у розмірі 1,8440 дол. США за одиницю продукції, на підставі якого винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA110150/2017/00024 від 22.03.2017.

Товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, визначених Дніпропетровською митницею ДФС відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності оскаржуваних рішень відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296 визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об'єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного органу на підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення разом з ВМД № UA110150/2017/201776 від 20.03.2017 було надано: зовнішньоекономічний контракт № 3 від 02.04.2013 та додаткові угоди до нього; договір про надання послуг митного брокера № 3 від 10.01.2013; Специфікацію № 1/2017 від 05.02.2017; комерційну пропозицію б/н від 03.02.2017; платіжний документ № 3010 від 14.03.2017; договір про перевезення ІТС-16/13 від 20.02.2013; копію митної декларації країни відправлення № 17410300ЕХ014941 від 07.03.2017; Акт здачі-прийняття № itc-42/17 від 16.03.2017; платіжний документ № 3009 від 14.03.2017; рахунок-фактуру № itc-42/17 від 13.03.2017; рахунок-фактуру № 135/17 від 13.03.017; платіжне доручення № 29 від 10.03.2017; рахунок від агента за фрахт № 5 від 07.03.2017; меморіальний ордер № Н0307D6LNU від 07.03.2017; лист б/н від 01.02.2017; автотранспортну накладну А № 3603 від 18.03.2017; коносамент № 17/03/300/00852-0001061 від 10.03.2017; інвойс № 455995-6 від 28.02.2017; пакувальний лист б/н від 28.02.2017.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів Дніпропетровська митниця ДФС встановила, що документи, надані на підтвердження митної вартості задекларованого товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Митним органом були витребувані додаткові документи, а саме: договори із третіми особами, пов'язаними із поставкою товару; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі здійснювалися за умовами, визначеними договором; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

На вимогу митного органу ФОП ОСОБА_1 додатково було надано наступні документи: переклади документів, заявка itc13102 від 03.03.2017, коносамент судохідної лінії «COSCO Container Lines», додаток № 1 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 20.02.2013 № ІТС - 16/13, листи №№ 346-349 від 21.03.2017 та №№ 350-351 від 22.03.2017.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору, оскільки митним органом було встановлено, що відповідно до поданої до митного оформлення митної декларації, інвойсу та специфікації, умови поставки - FOB EVYAP, але у коносаменті зазначено умови поставки FOB ISTAMBUL, що, на думку митного органу, викликає сумніви в тому, що вартість доставки по території Туреччини включено до вартості транспортних витрат та експедиторської винагороди.

Проте суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вказаних доводів, адже, як встановлено судом, коносамент № 17/03/300/00852-0001061 від 10.03.2017, інвойс № 455995-6 від 28.02.2017, специфікація № 1/2017 від 05.02.2017 не місять розбіжностей щодо умов поставки. Згідно з коносаментом, на розбіжності в якому посилається митний орган, відправлення вантажу здійснюється саме з терміналу EVYAP. Стамбул зазначено в якості місця випуску самого коносаменту.

Досліджені в судовому засіданні первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують транспортну складову митної вартості товару, первинно задекларовану ФОП ОСОБА_1 за основним методом.

Так, згідно з договором № ІТС-16/13 від 20.02.2013 на організацію та забезпечення транспортно-експедиторських послуг ФОП ОСОБА_1 надається ТОВ «Ай Ті Сі Груп», на виконання умов якого останнім було залучено фірму Asgard Transport&Logistics, що, в свою чергу, організувало перевезення товару судоходною лінією «COSCO Container Lines», скориставшись послугами фірми Tyholt Worldwide Logistics.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що в договірних відносинах щодо транспортування товару позивач знаходилась лише з ТОВ «Ай Ті Сі Груп», факт виконання та транспортні витрати підтверджується заявкою № itc13102 від 03.03.2017, актом здачі-прийняття № itc-42/17 від 16.03.2017, платіжним документом № 3010 від 14.03.2017, рахунком-фактурою № itc-42/17 від 13.03.2017.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити транспортну складову митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

З огляду на викладене, рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару № UA110150/2017/200003/1 від 22.03.2017 та картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № UA110150/2017/00024 від 22.03.2017, є такими, що суперечить закону та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року в адміністративній справі № 804/2740/17 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 03 жовтня 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров