Справа № 607/2390/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Київ К/800/26252/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Калашнікової О.В., Стрелець Т.Г., Єрьоміна А.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №876/5845/17 (№607/2390/17) за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил № 0034/403000000/17 від 02.02.2017 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в його діях не було умислу на вчинення інкримінованого правопорушення, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, позовні вимоги задоволені частково.

Визнана протиправною та скасована постанова заступника начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1 в справі про порушення митних правил № 0034/403000000/17 від 02.02.2017 року. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями Тернопільська митниця ДФС звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 20 вересня 2014 року ТОВ „Сокіл-Захід", в особі директора Шумського М.Б., та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір № 01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1 Договору). Сторони домовились, що товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 3.1 Договору). Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобов'язується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України (п. 3.2, 3.3 Договору). Вартість товару визначається в рахунках (п. 4.2 Договору).

ТОВ „Віта-Едванс" 10 жовтня 2014 року, як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ „Сокіл-Захід", в особі керівника Шумського М.Б., як замовник, уклали договір № 10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці.

ТОВ „Віта-Едванс" 28 жовтня 2015 року, як представник декларанта ТОВ „Сокіл-Захід", подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100389 про намір ввезти на митну територію України товар „сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1".

Через пункт пропуску „Шегині-Медика" Львівської митниці ДФС 29 жовтня 2015 року ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний сідельний тягач. Водієм транспортного засобу, який подав в пункті пропуску інвойс №0135 від 26.10.2015року, був ОСОБА_3.

Завершуючи митне оформлення, 02 листопада 2015 року ТОВ „Віта-Едванс" (ОСОБА_4), як представник декларанта ТОВ „Сокіл-Захід", подало в Тернопільську митницю ДФС митну декларацію № 403000010/2015/000610, згідно з якою заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар „сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1" фактурною вартістю 2200 євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації митниці становить 55730,81 грн. У графі 45 цієї декларації заявлено митну вартість товару 86129,44 грн., яка визначена на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, про що свідчить код МВВ 6, зазначений у графі 43 декларації.

Фактурна вартість товару випливає із рахунку-інвойсу (invoice) № 0135 виданого 26.10.2015 року компанією VOS (Broekheuvelsestraat 2, 5524 JC Hedel). На інвойсі міститься штамп Львівської митниці ДФС „під митним контролем" (29.10.2015) та штамп Тернопільської митниці ДФС „під митним контролем" (02.11.2015).

Окрім інвойсу від 19.08.2015 року на пункті пропуску водій ОСОБА_3 надав митним органам свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке також містить штамп Львівської митниці ДФС „під митним контролем" (29.10.2015) та штамп Тернопільської митниці ДФС „під митним контролем" (02.11.2015).

Тернопільською митницею ДФС 26.09.2016 року отримано лист ДФС України від 21.09.2016 року згідно з яким ДФС отримала від митної служби Республіки Чехія експортну митну декларацію № 15CZ6300002DUX5F29 від 23.10.2015 року та рахунок (faktura) № НОМЕР_2 від 23.10.2015 року. На підставі цих документів встановлено, що вартість вищевказаного сідельного тягача становить 6000 євро. Отримувачем транспортного засобу є ОСОБА_3.

Листом від 13.11.2015 року митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував ДФС України, що контракт № 01/01/2014 від 20.09.2014 року між ТОВ „Сокіл-Захід" та Нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався.

Відносно гр. ОСОБА_1 03 січня 2017 року у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України. Протокол надіслано позивачу листом від 03.01.2017 року.

Відносно ОСОБА_1 02.02.2017 року складено постанову №0034/403000000/17 в справі про порушення порушення митних правил за статтею 485 МК України.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з відсутності в поведінці позивача будь-яких умисних дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, за диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

За положеннями статті 10 КУпАП суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судами встановлено, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Зокрема, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014р. укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ „Сокіл-Захід" (Шумський М.Б.). У зв'язку із чим, та обставина, що згідно відповіді митного інформаційного центру Королівства Нідерланди даний договір не укладався, істотного значення для встановлення вини (саме позивача) немає.

Попередня декларація від 28.10.2015р. та декларація від 02.11.2015р. подавались працівником ТОВ „Віта-Едванс" ОСОБА_4 Пояснень від ОСОБА_4 щодо того, хто йому надав інформацію для внесення її у декларації, матеріали справи про порушення митних правил не містять.

Договір із ТОВ „Віта-Едванс" від 10.10.2014р. укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ „Сокіл-Захід" (Шумький М.Б.).

Як обґрунтовано вказано судами попередніх інстанцій, проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої й сплачені митні платежі, вказує на відсутність волі позивача на ухилення від сплати митних платежів у повному розмірі.

Крім того, інвойс, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014р. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу подавались на пункті пропуску працівникам митниці також не позивачем, а водієм. Пояснень від водія щодо того, хто надав йому вказані документи, працівниками митниці не відібрано.

Окрім того, враховуючи те, що 29.10.2015р. при перетині кордону працівникам митниці одночасно були надані інвойс нідерландської компанії, згідно якого відправником товару є нідерландська компанія VOS, а отримувачем транспортного засобу є ТОВ «Сокіл-Захід», та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого його власником є ОСОБА_3, суд критично ставиться до пояснень представника митниці, що перешкод для розмитнення даного автомобіля 02.11.2015р. не було.

Враховуючи встановлені в справі обставини колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що висновок відповідача в оскаржуваній постанові про те, що позивач заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс №0135 від 26.10.2015р., що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 25028,20 грн. є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь .

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно п.3 ч.1 ст.531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Отже суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст.485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно п. 1, 3 ч.1 ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Тернопільської митниці ДФС відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: