Справа № 813/2435/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Cправа № 813/2435/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Тронки О.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Новоушицький консервний завод» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Новоушицький консервний завод» (далі- ПАТ «Новоушицький консервний завод» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.03.2017 № та від 10.03.2017 №. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено на підставі висновків акта документальної невиїзної перевірки від 23.02.2017 р. № 148/14-11/00374284, які не ґрунтуються на положеннях та нормах податкового та митного законодавства. Вказує на порушення контролюючим органом встановленого законом порядку прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та порушення при цьому права платника податків на ознайомлення та надання заперечень на результати податкової перевірки. З посилання на норми Митного та Податкового кодексів України, Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) стверджує про відсутність порушень з боку товариства при використанні товарів, які були ввезені у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Додатково пояснив, що порушення відповідачем порядку прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та № не є підставою їх оскарження. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Суть заперечень полягає у наступному. Проведеною ГУ ДФС у Львівській області документальною невиїзною перевіркою ПАТ «Новоушицький консервний завод» щодо дотримання законодавства України з питань державної митної справи при ввезенні сільськогосподарської та іншої техніки (групи 84 та 87 за УКГ ЗЕТ) у митному режимі ІМ 31 за період з 01.03.2014 по 01.11.2016 встановлено порушення частини 7 статті 106, частини 1 статті 285 Митного кодексу України та підпункту 132.1 статті 132, підпункту 206.7.2 пункту 206.7, пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобовязань в періоді, що перевірявся, по сплаті мита на загальну суму 226 831 грн та по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 1 065 342,25 грн. Порушення полягало у нецільовому використанні товарів, які були ввезені у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а саме - передачею в оренду. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення законними. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач -ПАТ «Новоушицький консервний завод» зареєстрований як юридична особа 09.07.1998 за кодом , та перебуває на податковому обліку в Городоцькій обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Львівській області.

ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну невиїзну перевірку ПАТ «Новоушицький консервний завод» щодо дотримання законодавства України з питань державної митної справи при ввезенні сільськогосподарської та іншої техніки (групи 84 та 87 за УКГ ЗЕТ) у митному режимі ІМ 31 за період з 01.03.2014 по 01.11.2016.

Результати перевірки оформлено актом від 23.02.2017 № 144/14-11/00374284.

Як зазначено в акті перевірки, контролюючим органом встановлено порушення:

- частини 7 статті 106, частини 1 статті 285 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобовязання по сплаті мита в періоді, що перевірявся на загальну суму 226 831 грн;

- підпункту 132.1 статті 132, підпункту 206.7.2 пункту 206.7, пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобовязання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1 065 342,25 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку про те, що вказані порушення митного та податкового законодавства були зумовлені нецільовим використанням ПАТ «Новоушицький консервний завод» товарів, які були ввезені у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а саме - передачею в оренду дробарки щепи марки МВ ActrosEC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) та комбайну для збору вишні марки KORVAN 930 (серійний № 36).

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Львівській області 10.03.2017 прийнято податкові повідомлення рішення :

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на транспортні засоби, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 283 538,00 грн, в т.ч. податкові зобовязання 226831,16 грн, штрафна (фінансова) санкція 56707,79 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 1 331 707.56 грн, в т.ч. податкові зобовязання 1065342,25 грн, штрафна (фінансова) санкція 266335,56 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 19.06.2017 № 130943/6/99-99-11-03-03-25 податкові повідомлення рішення від 10.03.2017 № та № залишено без змін, а скаргу ПАТ «Новоушицький консервний завод» - без задоволення.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі Митний кодекс) Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Судом встановлено, що підставою прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та № стали висновки контролюючого органу про нецільове використання ПАТ «Новоушицький консервний завод» товарів, які були ввезені у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування, а саме - передачею в оренду дробарки щепи марки МВ Actros EC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) та комбайну для збору вишні марки KORVAN 930 (серійний № 36).

Позивач вважає такі висновки хибними та такими, що не відповідають дійсним обставинам господарських операцій та вимогам чинного законодавства.

Даючи оцінку оскарженим податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.

Порядок та умови тимчасового ввезення товарів на митну територію здійснюється відповідно до положень Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), до якої України приєдналася Законом № 1661-V від 24.03.2004 (далі Конвенція).

Відповідно пункту (a) статті 1 Конвенції «тимчасове ввезення» означає: митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (утому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Згідно до частини 2 статті 2 Конвенції не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Як передбачено частиною 1 статті 4 Конвенції, якщо в Додатку не передбачено інше, кожна із Договірних Сторін має право обумовлювати тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів) наданням митного документа та гарантії.

Частиною 1 статті 7 Конвенції визначено, що товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, повинні бути вивезені у визначений термін, визнаний достатнім для досягнення мети тимчасового ввезення. Цей термін обумовлюється окремо у кожному Додатку.

Статтею 103 Митного кодексу визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.03.2014 по 30.11.2016 ПАТ «Новоушицький консервний завод» ввозило:

- за митною декларацією № 209150000/2016/000559 від 10.02.2016 - дробарку щепи марки МВ Actros EC95 20 48 на базі автомобіля Mercedes Benz Actros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) митною вартістю 2 872 654,59 грн;

- за митною декларацією №209000020/2016/005294 від 04.10.2016 - дробарку щепи марки МВ ActrosEC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) митною вартістю 2 870 006,93 грн повторно на строк (з врахуванням заяв про продовження) до 31.03.2017;

- за митною декларацією №2090000/2016/010579 від 14.06.2016 - комбайн для збору вишні марки KORVAN 930 (серійний № 36) митною вартістю 618 963,62 грн.

Органом доходів та зборів відповідно до статті 108 Митного кодексу встановлювався строк тимчасового ввезення вищевказаних товарів.

Встановлено, що весь товар було вивезено за межі митної території України без порушення умов задекларованого митного режиму, а саме:

- дробарка щепи марки МВ ActrosEC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) митною вартістю 2 872 654,59 грн - за митною декларацією №209000020/2016/004934 від 28.09.2016;

- дробарка щепи марки МВ ActrosEC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610) митною вартістю 2 870 006,93 грн за митною декларацією №209190/2017/102499 ;

- комбайн для збору вишні марки KORVAN 930 (серійний № 36) митною вартістю 618 963,62 грн за митною декларацією від 10.08.2016.

При цьому у гр. 47 кожної митної декларації здійнено нарахування податків із застосуванням ставок відповідно в розмірі 18-24-9 відсотків від суми митних платежів, які підлягали б сплаті у разі випуску товару у вільниий обіг на митній тереторії.

Відповідно до частини 6 статті 104 Митного кодексу для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобовязання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобовязання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

На виконання вищевказаних вимог Митного кодексу ПАТ «Новоушицький консервний завод» було подано відповідні заяви щодо надання дозволу на тимчасове ввезення товарів з додаванням відповідних документів на ввезений товар та було зазначено, що такий товар буде використовуватися згідно договору оренди 06/06/2016 від 06.06.16 та найму 08/02/16 від 08.02.16, а також надано відповідні зобовязання щодо реекспорту такого товару.

Статтею 106 Митного кодексу визначено товари, що можуть поміщуватися у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами

Відповідно до частини 1 статті 106 Митного кодексу у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків.

Згідно з частинами 2-4 цієї ж статті, у разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

При цьому, сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений органом доходів і зборів строк дії цього митного режиму. У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в порядку, передбаченому Митним кодексом, ПАТ «Новоушицький консервний завод» було своєчасно та у належному розмірі сплачено всі митні платежі, з урахуванням встановлених відповідним органом доходів та зборів відсоткових ставок, що відображено у акті перевірки від 23.02.2017 № 144/14-11/00374284.

Статтею 9 Конвенції передбачено, що звичайне припинення режиму тимчасового ввезення здійснюється шляхом вивезення товарів (у тому числі транспортних засобів), на які поширюється режим тимчасового ввезення.

Відповідно до частини 1 статті 112 Митного кодексу митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Судом встановлено, що згідно з представленими позивачем та наявними у матеріалах справи копіями документів та інформації, зазначеної в акті перевірки від 23.02.2017 №144/14-11/00374284, ПАТ «Новоушицький консервний завод» було дотримано вимоги щодо реекспорту ввезеного товару та вивезено його у встановлені строки.

Таким чином, зазначений в акті перевірки товар (дробарка щепи та комбайн для збору вишні) були тимчасово ввезенні на територію України та вивезені за межі митної території України без порушення умов задекларованого митного режиму.

ПАТ «Новоушицький консервний завод» було виконано всі митні формальності, передбачені положеннями Конвенції та відповідними нормами відчизняного законодавства.

Контролюючим органом при проведенні перевірки встановлено, що ПАТ «Новоушицький консервний завод» на підставі договору №02/OR/2016 від 10.02.2016 у період з лютого по вересень 2016 року задавало в суборенду ТзОВ «Яблуневий дар» дробарку щепи марки МВ ActrosEC95 20 48 на базі автомобіля MercedesBenzActros 2048 (ідн. № WDB9320831L176610), а комбайн для збору вишні марки KORVAN 930 (серійний № 36)на підставі договору №13/06/2016 від 13.06.2016 у червні-серпні 2016 року задавало в суборенду ТзОВ «ТБ САД».

Надання ПАТ «Новоушицький консервний завод» вказаних послуг по суборенді дробарки щепи ТзОВ «Яблуневий дар» та послуг по суборенді комбайну для збору вишні ТзОВ «ТБ САД» відображено у зареєстрованих податкових накладних, вартість наданих послуг у актах виконаних робіт.

На підставі вказаної інформації відповідачем зроблено висновок про нецільове виростання товару - дробарки щепи та комбайну для збору вишні, що відображено у акті перевірки від 23.02.2017 №144/14-11/00374284.

Як визначено частиною 7 статті 106 Митного кодексу, у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі, митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами.

Відповідно до пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу у разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.

Судом встановлено, що ПАТ «Новоушицький консервний завод» не порушував умов, на підставі яких було ввезено товари, поміщені у режим тимчасового ввезення (дробарка щепи та комбайн для збору вишні), не втрачало цей товар та у вільний обіг не випускало. Позивач реекспортував ввезений товар з дотриманням умов митного режиму у строки, встановлені органом доходів та зборів.

Висновки контролюючого органу про нецільове використання цих товарів є помилковими, оскільки задекларована техніка використовувалася виключно на підставі договорів оренди та експлуатувалася згідно до призначеної мети (дроблення щепи, збір вишні тощо), що було встановлено в ході перевірки та відобрадено у акті від 23.02.2017 №144/14-11/00374284.

Використання дробарки щепи та комбайну для збору вишні за таким призначенням ПАТ «Новоушицький консервний завод» відобразило в бухгалтерському та податковому обліку.

Статтею 15 Конвенції встановлено, що кожна з Договірних Сторін зводить до мінімуму митні формальності, які стосуються пільг, передбачених цією Конвенцією. Усі правила, які стосуються таких формальностей, публікуються в найкоротший термін.

Таке положення Конвенції кореспондується з частиною 3 статті 318 Митного кодексу, відповідно до якої митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно до статті 17 Конценції положення цієї Конвенції встановлюють мінімальні пільги, що надаються. Вони не створюють перешкод для застосування більших пільг, що надаються або будуть надаватись Договірними Сторонами односторонніми положеннями чи на підставі двосторонніх або багатосторонніх угод.

Водночас, відповідно до статті 19 Конвенціїї Положення цієї Конвенції не створюють перешкод для застосування заборон та обмежень, які випливають з національних законів та нормативних актів і ґрунтуються на міркуваннях неекономічного характеру, таких, як міркування моралі чи піклування прогромадський порядок, міркування громадської безпеки, гігієни чи здоров'я населення, або міркування ветеринарного чи фітосанітарного порядку, пов'язані із захистом диких видів тварин ірослин, яким загрожує вимирання (знищення), або міркування захисту авторських прав та промислової власності.

Аналіз положень Конвенції свідчить, що в ній відсутні обмеження, передбачені частиною 7 статті 106 Митного кодексу в частині заборони передачі товарів. Поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у користування іншій особі.

Конвенцію допускаються і заборони та обмеження, які випливають з національних законів та нормативних актів і зумовлені міркуваннями неекономічного характеру (мораль, громадський порядок, громадська безпека тощо).

Натомість передача товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами у користування іншій особі, без порушення інших умов митного режиму тимчасового ввезення, зокрема. з дотриманням вимоги щодо своєчасного реєкспорту товарів, не може вважатися порушенням митного законодавства, оскільки суперечить положенням Конвенції та загальноприйнятним засадам міжнародного права.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

При цьому, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналізом змісту Конвенції встановлено, що нею не передбачається обмеження на передачу ввезених товарів ( транспортних засобів) іншим особам, а ціллю Конвенції являється визначення порядку та умов митного режиму, який дозволяє приймати товари умовно звільнені від ввізного мита і податків, де основною умовою являється, те що вказані товари повинні призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Здійснивши за митними деклараціями тимчасове ввезення на тереторію України товарів, ПАТ «Новоушицький консервний завод» подало заяви митним органу, в якому товариство було попереджено про відповідальність, передбачену статтями 469, 470, 472, 481, 485 Митного кодексу України. У вказаних заявах ПАТ «Новоушицький консервний завод» не попереджувалось про заборону використання транспортних засобів в межах строку перебування на тереторії України іншими особами.

Відповідачем ні в акті перевірки ні в судовому засіданні не наведено доказів, не представлено документів, які б свідчили про нецільове використання ПАТ «Новоушицький консервний завод» товару, що його було вивезено за митну тереторію України.

Порядок цільового використання товарів, звільнених від оподаткування, або умов, за яких надається умовне повне або часткове звільнення від оподаткування митом передбачене статтею 282 Митного кодексу, а в даних операціях не вбачається порушення позивачем вимог цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 (Кодексу адміністративного судочинства України далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та №.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області від 10.03.2017 № та №, суд дійшов переконання, що такі прийняті відповідачем без урахування вимог Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), Податкового та Митного кодексів України, з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 24228,25 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 143 від 05.07.2017.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 10.03.2017 № та від 10.03.2017 №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Публічного акціонерного товариства «Новоушицький консервний завод» 24228,25 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять вісім) грн 25 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.