Справа № 808/1853/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року 12 год. 44 хв.Справа № 808/1853/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача не прибув,

від відповідача не прибув,

ВСТАНОВИВ:
22 червня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 (далі - позивач) до Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати повідомлення Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №14.3-16/9901 від 09 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

зобов`язати Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого 30 травня 2017 року Запорізьким окружним адміністративним судом стосовно боржника Військова частина НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 червня 2017 року позивачем подану заяву до Кальміуського відділу державної виконавчої служб міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 30 травня 2017 року стосовно боржника Військової частини НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада). Однак 13 червня 2017 отримано повідомлення державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного ТУ юстиції у Донецькій області про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання №14.3-16/9901 від 09 червня 2017 року на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився з неповажної причини, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Судову повістку отримано його уповноваженою особою 08 серпня 2017 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, форми №119.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 04 вересня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

30 травня 2017 року позивачем отриманий виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №808/1854/16 від 15 вересня 2016 року, яким:

- визнані протиправними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) щодо припинення виплат ОСОБА_1 грошового забезпечення з квітня 2015 року;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) зробити перерахунок сум грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з грудня 2014 року по березень 2015 року включно, за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати га виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші виплати за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу починаючи з квітня 2015 року по день фактичного виключення зі списків особового складу;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразові додаткові види грошового забезпечення;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) надати ОСОБА_1 грошовий атестат (або довідку про розмір грошового забезпечення), довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу з відповідним розрахунком вислуги років у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу та внести відповідні зміни до Особової справи.

01 червня 2017 року позивачем подану заяву до Кальміуського відділу державної виконавчої служб міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 30 травня 2017 року стосовно боржника Військової частини НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада).

13 червня 2017 отримано повідомлення державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного ТУ юстиції у Донецькій області про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання №14.3-16/9901 від 09 червня 2017 року на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Підставою повернення виконавчого документу відповідачем визначено, що для виконання відповідного рішення суду стягувану необхідно звернутись до Державної казначейської служби України, оскільки виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено».

Не погоджуючись з таким рішенням Кальміуського відділу державної виконавчої служб міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано визнання протиправними рішень, дій та зобов`язання вчинити певні дії суб`єкта владних повноважень, Запорізький окружний адміністративний суд досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність рішень та дій відповідача чинному законодавству та необхідність зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинювати дії з метою відновлення ймовірно порушених прав позивача.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що 01 червня 2017 року позивачем подану заяву до Кальміуського відділу державної виконавчої служб міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 30 травня 2017 року стосовно боржника Військової частини НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада).

Державний виконавець, Повідомлення про повернення виконавчого документа мотивував тим, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства та зобов`язання вчинити певні дії,а саме Військову частину польова пошта ( НОМЕР_1 ) Законом Україну «Про виконавче провадження» не передбачено.

Зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України «Про збройні сили України» військові частини відносяться до загальної структури Збройних сил України, що є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Згідно статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Таким чином,ураховуючи викладене для виконання відповідного рішення суду стягувану необхідно звернутися до Державної казначейської служби України.

Суд не погоджується з такими висновками державного виконавця на підставі наступного.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено рішення, що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів зокрема:

- виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

- ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За правилами частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, зокрема крім рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 4 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02 квітня 2012 року виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до матеріалів справи, державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувану на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, оскільки стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу повинен звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Необхідно вказати на те, що Військова частина НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада) не є, а ні територіальним органом центрального органу виконавчої влади, а ні територіальним підрозділом органів державної влади, а є юридичною особою.

Крім того, виконавчий лист від 15 вересня 2016 року по справі № 808/1854/16 не містить вимог стосовно необхідності стягнення коштів. За рішенням суду, на підставі якого видано виконавчий лист зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, зокрема, також здійснити нарахування та виплатити кошти.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в резолютивній частині постанови, яка підлягає примусовому виконанню зазначено про вчинення дій, щодо нарахування та перерахунку грошових коштів боржником на користь ОСОБА_1 .

Необхідно зауважити на те, що державний виконавець не вірно ототожнює поняття про стягнення грошових коштів з рахунку державного органу та зобов`язання державного органу виконати дії шляхом нарахування та перерахунку грошових коштів боржником на користь стягувача.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання державного виконавця на статтю 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки у даному випадку відсутній предмет застосування такого закону.

Таким чином, відповідачем було неправомірно прийнято рішення від 09 червня 2017 року №19.3-16/9901 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для повного захисту прав та свобод позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого 30 травня 2017 року Запорізьким окружним адміністративним судом стосовно боржника Військова частина НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада).

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №14.3-16/9901 від 09 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

Зобов`язати Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого 30 травня 2017 року Запорізьким окружним адміністративним судом стосовно боржника Військова частина НОМЕР_1 (56 окрема мотопіхотна бригада).

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов