Справа № 646/3730/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 р.Справа № 646/3730/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. по справі № 646/3730/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі - відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання, починаючи з грудня 2016 року.

2) визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 23.05.2017 року.

3) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 84%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з 01.12.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27866,67 грн., на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 21.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

4) стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання та визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 23.05.2017 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 84%, з включенням суми матеріальної допомоги, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27866, 67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 21.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 23.12.2016 року.

В інший частині позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Постановою Верховної Ради України від 19.12.2016 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови апеляційного суду Харківської області від 22.12.2016 року відраховано зі штату апеляційного суду Харківської області.

Після звільнення у відставку позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, як суддя у відставці отримує довічне грошове утримання в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 23.12.2016 року.

30.03.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме з 01 грудня 2016 року, та додала довідку апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 року № 03-55/80 (оклад -17600,00 грн., надбавка за вислугу років 50% - 8800,00 грн., матеріальна допомога 1/12 - 1466,67 грн.).

Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 03.04.2017 року позивачу відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді з посилання на ст. ст. 133, 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що ані позивачем, ані відповідачем постанова суду в частині позовних вимог, які були залишені без задоволення, в апеляційному порядку оскаржена не була.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнанння протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання, визнання протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 23.05.2017 року, та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 84%, з включенням суми матеріальної допомоги, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27866,67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 21.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 23.12.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4, ч.6 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незалежність судді забезпечується належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією гарантій незалежності судді.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання, є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України в рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно з ст.ст. 133, 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95 ВР " Про оплату праці " (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, необхідно зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає в виплаті грошових коштів.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати судді, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не загальним положенням Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону №1058-ІУ та стаття 66 Закону №1788-ХІІ, а тому позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. по справі № 646/3730/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.