Справа № 361/2287/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/2287/17
Провадження № 2-а/361/325/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 вересня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т .В., при секретарі Корніюк К.А., розглянувши в письмовому провадженні у приміщенні суду в місті Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, -

встановив:

У своєму позові, поданому до суду 04.04.2017р., ОСОБА_1 просив скасувати постанову Житомирської митниці Державної фіскальної служби України №1084/101000014/2016 від 16 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 8500грн., просив присудити судові витрати та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він 19 вересня 2016 року через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб «VW Passat» з метою транзиту (особисте використання). Після чого 12 жовтня 2016 року він отримав від Київської митниці ДФС повідомлення прибути 21 жовтня 2016 року до Київської митниці ДФС для проведення митної перевірки щодо ввезеного транспортного засобу; але він не прибув у Київську митницю з тих причин, що отримав дане повідомлення про виклик після дати, на яку був запрошений. Не отримавши від нього відповідних документів та пояснень, посадові особи Київської митниці ДФС на думку позивача протиправно - відправили інформацію до Житомирської митниці про те, що він нібито відмовився прибути до Київської митниці та надати пояснення щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу. Житомирською митницею, інспектором Коротуном О.І. на думку позивача протиправно - 28 грудня 2016 року було складено протокол про правопорушення митних правил за частиною 3 статтею 470 Митного кодексу України в справу призначено до розгляду на 14 лютого 2017 року з зазначенням адреси розгляду; 07 лютого 2017 року він направив лист на адресу Житомирської митниці, в якому повідомив, що перебуває на лікуванні, просив перенести розгляд справи на іншу дату. Після того він отримав повідомлення про перенесення розгляду справи на 16 березня 2017 року ; 9 березня 2017року він подав заяву, в якій повідомив Житомирську митницю, що бажає прийняти участь у розгляді справи та скористатись правами, визначеними статтею 498 Митного кодексу, клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку із неможливістю прибути на розгляд справи у вказану дату. Але, не зважаючи на його клопотання, відповідач на думку позивача протиправно - всупереч частини 4 статті 526 Митного кодексу і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання принципу рівності перед законом, непропорційно, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, 16 березня 2017 року виніс постанову. Вважає дану постанову незаконною, оскільки справа може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Натомість він таке клопотання подавав, і дане клопотання - на думку позивача незаконно - Житомирською митницею було проігноровано. Вважає, що відповідач протиправно позбавив його прав, закріплених у статті 498 Митного кодексу, обмежив у ефективному юридичному захисті, порушив статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що відповідач при розгляді даної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності порушив ст.ст. 524, 526, 486, 488, 489, 495 Митного кодексу України; а також вважає, що такими - на думку позивача протиправними діями - було порушено його права, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 13 Конвенції, статтею 9 Конституції України щодо чинності міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, статтею 15 Закону України «Про міжнародні договори», згідно якої чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на адресу Управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС надійшла службова записка заступника начальника митного посту «Північний» ОСОБА_2 щодо відсутності в ЄАІС ДФС (єдина автоматизована інформаційна система) інформації про вивезення транспортних засобів за межі митної території України, в тому числі, відповідно до вказаної службової записки (п.34) 19.09.2016р. України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України був ввезений транспортний засіб «VW PASSAT», реєстраційний номер LT VVJ360, кузов № НОМЕР_1, і вказаний транспортний засіб не вивезений за межі митної території України, не доставлений до митного органу, тим самим перевищено більше ніж на десять діб встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення. На підставі вказаної службової записки Житомирською митницею на адресу Київської митниці було направлено лист з проханням опитати ОСОБА_1 про причини не вивезення вказаного транспортного засобу. В подальшому Житомирською митницею було отримано відповідь Київської митниці, відповідно до якої ОСОБА_1 повідомив про неможливість прибуття до митниці для надання пояснень та долучено відповідні додатки - листи. 28.12.2016 р. Житомирською митницею відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №1084/101000014/2016, за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України. Під час порушення, провадження та фактичного розгляду вказаної справи Житомирська митниця не перешкоджала ОСОБА_1 в повному обсязі користуватись визначеними статтею 498 Митного кодексу правами, зокрема, у протоколі про порушення митних правил була визначена дата та час розгляду справи - 14.02.2017., за клопотанням ОСОБА_1 про відкладення розгляду розгляд справи був відкладений на 16.03.2017р., про що його було завчасно повідомлено. 16.03.2017р. ОСОБА_1 не зявився, повторне відкладення без поважних причин не передбачене законом, крім того ОСОБА_1 не повідомив про якісь поважні причини неможливості явитись на розгляд справи; позивач на протязі тривалого терміну у зручний для нього день та час зявився, не надав пояснення, тобто сам не скористався своїми правами. За таких обставин, справа про порушення митних правил 16.03.2017р. була розглянута без участі ОСОБА_1, а за результатами розгляду ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 гривень. Відповідач просив врахувати, що відповідно до статті 498 Митного кодексу прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обовязком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і що ОСОБА_1 сам не скористався наданими йому правами, не надав жодних пояснень або заперечень по факту порушення ним вимог ст. 95 Митного кодексу, не надав жодних документів, що підтверджують поважність причин неявки на розгляд, не надав жодних письмових чи усних пояснень з приводу самого факту та суті вчиненого порушення, а лише кожного разу висловлював бажання прийняти участь у розгляді справи, на які не зявлявся. Відповідач послався на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке був притягнутий, пояснення з приводу ввезення вказаного транспортного засобу та причини його не доставлення до митного органу та не вивезення за межі митної території України не надав, жодних документів із вказаного приводу до органів Державної фіскальної служби України не направив, був зобовязаний вивезти даний транспортний засіб за межі митної території України у терміни, визначені статтею 95 Митного кодексу, чого не зробив, і до даного часу вказаний транспортний засіб «VW PASSAT», реєстраційний номер LT VVJ360, кузов № НОМЕР_1 до митного органу не доставлений і за межі митної території України не вивезений, де знаходиться на даний час - митниці не відомо. Відповідач вважає свої дії по розгляду справи і винесенню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними, саму постанову законною, наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача доведеною і встановленою, просив у позові відмовити.

Дослідивши подані докази, пояснення сторін, викладені у позовній заяві та в запереченнях проти позову, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків:

Згідно службової записки заступника начальника митного посту «Північний» ОСОБА_2 щодо відсутності в ЄАІС ДФС інформації про вивезення транспортних засобів за межі митної території України, (п.34) - 19.09.2016р. ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України був ввезений транспортний засіб «VW PASSAT», реєстраційний номер LT VVJ360, кузов № НОМЕР_1, і вказаний транспортний засіб не вивезений за межі митної території України, не доставлений до митного органу, тим самим перевищено більше ніж на десять діб встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

Позивач ОСОБА_1 не оспорює і сам зазначив у позовній заяві, що 19 вересня 2016 року він через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввіз на митну територію України вказаний транспортний засіб з метою транзиту (особисте використання).

На підставі вказаної службової записки Житомирською митницею на адресу Київської митниці було направлено лист з проханням опитати ОСОБА_1 про причини невивезення вказаного транспортного засобу.

12 жовтня 2016 року на адресу позивача було направлено повідомлення про виклик до Київської митниці, тобто за регіоном проживання, на 21 жовтня 2016року .

Позивач до Київської митниці не зявився, пояснень, документів не надав.

Після отримання відповіді Київської митниці, 28.12.2016 Житомирською митницею відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №1084/101000014/2016, за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України. У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 14 лютого 2017 року о 10 годині 00 хвилин, вказана адреса розгляду справи у приміщення управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС.

07 лютого 2017 року позивач направив листа на адресу Житомирської митниці ДФС, в якому просив перенести розгляд справи, оскільки бажає прийняти участь у розгляді справи та скористатись правами, визначеними ст.498 Митного кодексу; повідомив про причину неявки - що знаходиться на лікуванні (у звязку з хворобою).

Розгляд справи Житомирською митницею було відкладено за клопотанням позивача на 16 березня 2017 року.

09 березня 2017 року позивач направив в Житомирську митницю лист, в якому повідомив, що бажає прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил та скористатись правами, визначеними ст.498 Митного кодексу, та клопотав перенести розгляд справи на іншу дату у звязку з неможливістю прибути в строк, вказаний у листі. 13 березня 2017 року даний лист надійшов на адресу Житомирської митниці ДФС, в листі відсутні посилання на поважні причини неявки, до листа не долучено будь-яких доказів на підтвердження наявності у позивача поважних причин, не долучено будь-яких документів, не надано пояснень по суті правопорушення ,за яке притягається до адмін.відповідності.

16 березня 2017 року в Житомирській митниці Державної фіскальної служби України відбувся розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесено постанову № 1084/101000014/2016 від 16 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 8500грн. (Постанова, що оскаржується).

Згідно даної постанови від 16.03.2017р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а саме: 19.09.2016р. ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України був ввезений транспортний засіб «VW PASSAT», реєстраційний номер LT VVJ360, кузов № НОМЕР_1, однак останній до теперішнього часу транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, до митного органу не доставив, тим самим перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення. Постанова містить посилання на п.60 ст.4, ч.3 ст.381, ст.93, ст.95, п.10 ст.4, ст.102, ч.2 ст.200 Митного кодексу України. В постанові зазначено, що пояснення з приводу ввезення вказаного транспортного засобу та причини його не доставлення до митного органу та вивезення за межі митної території України ОСОБА_1 не надав, жодних документів із вказаного приводу до органів ДФС України не направляв. За таких обставин ОСОБА_1 був зобовязаний вивезти даний транспортний засіб за межі митної території України у терміни, визначені статтею 95 Митного кодексу України. Обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, які виключають відповідальність за ст. 470 Митного кодексу України, під час складання протоколу, провадження у даній справі та під час винесення даної постанови не встановлено. В діях громадянина України ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Про розгляд справи ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся, 30.12.2016р. та 15.02.2017р., але на розгляд справи не прибув, документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав. В звязку з викладеним справу розглянуто без його участі. Постанова підписана особою, що її винесла - в.о. заступника начальника Житомирської митниці ДФС начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил. Відповідно до статті 495 Митного кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягується до відповідальності. Згідно статті 497 Митного кодексу у провадженні у справах про порушення митних правил бере участь, зокрема і особа, яка притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники за довіреністю, дорученням), захисники. Згідно статті 498 Митного кодексу особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи. Згідно ч.1, ч.4 статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Згідно статті 489 Митного кодексу провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, про дату і місце розгляду справи повідомляються завчасно. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зясовує питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені - Конституцією та законами України.

Аналізуючи дії відповідача на їх відповідність вимогам закону, суд встановив, що позивач двічі був повідомлений відповідачем належним чином про розгляд справи, за його клопотанням розгляд справи був відкладений. Враховуючи період часу від складення протоколу (грудень 2016р.) і датою розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови (березень2017р.) - позивач мав достатньо часу для подання будь-яких наявних у нього доказів, пояснень з приводу запитуваних обставин, тобто здійснити свої права у спосіб, визначений особисто ним. Натомість позивач даними правами не скористався без будь-яких поважних причин, принаймні про наявність таких причин він не повідомив орган, що розглядав справу, і не надав таких доказів суду при розгляді даної адміністративної справи. Тому у даному випадку не встановлено будь-яких порушень прав позивача при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Протокол розглянутий уповноваженою посадовою особою у межах її повноважень.

Відповідачем вжито всі належні заходи по забезпеченню процесуальних прав особи, що притягається до відповідності. Сам той факт, що позивач не скористався своїми правами, зокрема на присутність при розгляді протоколу, на подання письмових чи усних пояснень, на подання доказів не означає порушення відповідачем вказаних прав і не означає протиправності в діях відповідача. Оскільки у клопотанні про відкладення не було зазначено про наявність поважних причин, то неявка особи на розгляд протоколу вважається такою, що не повязана з поважними причинами. Суд погоджується з відповідачем у тому, що при повторній неявці позивача без поважних причин відповідач, переконавшись у тому, що особа, яка притягається до відповідальності, належним чином повідомлена про розгляд справи, мав всі підстави для розгляду справи по суті.

Позивач посилається на статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, разом з тим, суд не встановив таких порушень прав позивача у даному випадку.

Процесуальних порушень, які б тягли скасування оскаржуваної постанови, не встановлено.

По суті притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд виходить з того, що в діях позивача дійсно є всі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст.470 Митного кодексу України.

Згідно п. 10 ст. 4 Митного кодексу України дозвіл органу доходів і зборів - це надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій. Згідно ч.1 ст.381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. Згідно ст.93 Митного кодексу транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 Митного кодексу України. Згідно ч.6 статті 379 Митного кодексу України строки ввезення з метою транзиту визначаються статтею 95 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлений десятиденний строк транзитних перевезень. (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Згідно п.1 ч.2 ст.95 Митного кодексу до строків, зазначених у частині першій, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу, зокрема обставини непереборної сили (до яких належить поломка транспортного засобу). Згідно ч.1ст. 192 Митного кодексу - у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів зокрема, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Згідно ст.102 Митного кодексу митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України під контролем митного органу.

Позивач у позовній заяві не посилається на незгоду з зазначеними у постанові обставинами, що стосуються ввезення ним на митну територію України транспортного засобу і щодо недотримання ним вимог закону, що регулює таке ввезення, зокрема вимог Митного кодексу України, наведених вище. Позивач з даного приводу не подав ніяких доказів, які б спростовували встановлені у постанові обставини, і які б довели виконання (дотримання) ним вимог, передбачених наведеними вище нормами закону щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу.

Кваліфікація дій позивача відповідає конкретним обставинам справи; накладене адмін.стягнення відповідає санкції ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам закону, прийнята на підставі виявленого факту порушення митних правил, тобто за виявленим адміністративним правопорушенням, передбаченим в ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Таким чином, позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 128, 159 163, 1712 КАС України, суд,-

постановив :

У позові ОСОБА_1 про скасування постанови Житомирської митниці Державної фіскальної служби України № 1084/101000014/2016 від 16 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 8500 грн., присудження судових витрат та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Постанова згідно ч.2 ст. 171-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Селезньова