Справа № 265/3710/17
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3710/17
Провадження №2-а/265/198/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретара ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в особі Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя (далі за текстом скорочена назва УПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона 03.10.2016року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти. Рішенням УПФУ № 4299/938 від 30.12.2016 року в призначенні їй пенсії було відмовлено з підстав відсутності можливості встановити безпосереднє місце роботи на посаді вихователя у період з 1989 року по 1992 рік та відсутності у звязку з цим необхідного стажу роботи для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначала, що відповідач безпідставно не взяв до уваги документи за період її трудової діяльності з 1989 року по 1992 рік, законні підстави для неврахування зазначеного періоду її роботи були відсутні. Вважає дії УПФУ по відмові їй в призначенні пенсії незаконними, порушуючими її права, оскільки станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, вона мала достатньо спеціального стажу роботи та була звільненою особою, що надавало їй можливість для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні їй пенсії, зобовязавши відповідача зарахувати та включити до трудового та спеціального стажу роботи, що дає право на отримання нею пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період її роботи з 1988 року по 1992 рік та призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі поданої нею заяви.

Позивачка до судового засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність за участю її представника адвоката ОСОБА_3, що діє на підставі договору про надання правової допомоги.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в уточненій редакції у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяви, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя, ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши до суду свої заперечення у письмовому вигляді, з яких вбачається, що позивач 03.10.2016 року звернулась до УПФУ із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», рішенням відповідача їй було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в останньої був відсутній необхідний для призначення пенсії спеціальний стаж роботи. На момент звернення позивачки до УПФУ спеціальний стаж роботи останньої становив 23 роки 08 місяців 03 дні, натомість як норми п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачали для можливості призначення пенсії наявність спеціального стажу до 01 січня 2016 року не менше 25 років, або досягнення особою віку 55 років та наявності стажу на 01.04.2015 року не менше 25 років, та після цієї дати з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року - не менше 26 років. Згідно довідки трудового архіву від 21.08.2013року № 136 в період з 1989року по 1992рік позивачка працювала вихователем в колгоспі «ім.Ульянова». Оскільки відповідно до «Переліку установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено право на призначення пенсії за вислугу років вихователям в колгоспі, а відповідно до довідки Благовіщенського районного трудового архіву від 20.12.2016року № 321, архів не має даних про перебування на балансі колгоспу «ім. Ульянова» дитячих садків, гуртків або інших дошкільних/позашкільних навчальних закладів, УПФУ було позбавлено правових підстав для зарахування до спеціального стажу роботи вказаний період роботи. Також в межах заперечень представник відповідача зазначав, що відповідно до п.27 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця, а тому оскільки довідка про стаж роботи позивача в колгоспі «ім.Ульянова» не містить точної дати та місяця прийняття на посаду та звільнення, підстав для зарахування періоду з 1989 року по 1992 рік як повних років роботи не має. Вважає також, що суд не має правових підстав для зобовязання відповідача здійснити призначення пенсії позивачці, посилаючись на Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980року та на «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління», затверджене постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, з урахуванням правових позицій сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом е ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній станом на дату подання позивачкою заяви про призначення пенсії, встановлювалось, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015року - не менше 25 років, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Відповідно до п. 2.4. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Судом встановлено, що станом на дату подання заяви про призначення пенсії за вислугу років позивачу ОСОБА_2 виповнилося повних 46 років (дата народження: 03 травня 1970 року), що підтверджується паспорта позивачки.

Таким чином, для можливості реалізації свого права на отримання пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст.55 Закону України позивачка ОСОБА_2 у 46 років повинна була мати вислугу років на посаді працівника освіти до 01 січня 2016 року не менше 26 років та бути звільненою з роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Як вбачається з довідки, виданої 30.09.2016 року Комунальним дошкільним навчальним закладом загального розвитку «Ясла-садок № 141 «Яблунька» ОСОБА_2 була прийнята 29.01.1993року на посаду вихователя в Комунальний дошкільний навчальний заклад загального розвитку «Ясла-садок № 141 «Яблунька» Управління освіти міської ради (наказ № 4 від 28.01.1993року), звільнена з посади вихователя 30.09.2016року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) за наказом № 144 від 30.09.2016року.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що станом на 03.10.2016 року позивачка ОСОБА_2 була звільненою особою та не працювала на роботі, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до виниклих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що підтверджується копією відповідної заяви.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя № 4299/938 від 30 грудня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти. З зазначеного рішення також вбачається, що до стажу роботи позивачки ОСОБА_2, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, зарахований період роботи останньої з 29.01.1993 року по 30.09.2016 року у «Ясла-садок №141» «Яблунька», не зарахований період роботи останньої вихователем в колгоспі «ім. Ульянова» з 1989 року по 1992 рік через відсутність даних про перебування на балансі колгоспу дитячих садків, гуртків або інших дошкільних/позашкільних навчальних закладів, оскільки відповідно до «Переліку установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 робота вихователем в колгоспі не надає право на призначення пенсії за вислугу років. Зазначено, що загальний стаж роботи позивачки складає 26 років 04 місяці 26 днів, з них спеціальний стаж роботи ОСОБА_2 відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівника освіти складає 23 роки 08 місяців 03 дні.

Згідно архівної довідки КП «Трудовий архів Ульяновського району Кіровоградської області» від 21.08.2013 року у документах архівного фонду СВК «Лан» правонаступника колгоспу «ім.Ульянова» Ульяновського району Кіровоградської області згідно особових справ за 1989-1992 роки є такі відомості про трудову діяльність ОСОБА_5 за видом діяльності «вихователь»:

- за 1989 рік фактично вироблено вихододнів: 202; мінімум вихододнів: 200; нарахована зарплата 1065,25гривень;

- за 1990 рік фактично вироблено вихододнів: 74; мінімум вихододнів: 240; нарахована зарплата 285,80гривень;

- за 1991 рік фактично вироблено вихододнів: 125; мінімум вихододнів: 120; нарахована зарплата 1960,07гривень;

- за 1992 рік фактично вироблено вихододнів: 254; мінімум вихододнів: 240; нарахована зарплата 17382,12гривень.

Аналогічна інформація міститься в архівній довідці № 321, виданій 20.12.2016 року Благовіщенським районним трудовим архівом Благовіщенської районної ради з приміткою про відсутність даних про перебування дитячого садка, гуртків або інших дошкільних/позашкільних навчальних закладів на балансі колгоспу ім. Ульянова.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 27.05.2014р. № 22 колгосп «ім.Ульянова» Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області був перейменований у Колективне сільськогосподарське підприємство «ім.Ульянова» (скорочена назва КСП «ім.Ульянова») 17.11.1992 року; а 22.02.2000 року КСП «ім.Ульянова» було реорганізоване у Сільськогосподарський виробничий кооператив «Лан» (скорочена назва СВК «Лан»).

Згідно довідки Благовіщенського районного трудового архіву Благовіщенської районної ради № 328 від 21.08.2017 року у документах архівного фонду КСП «ім..Ульянова» с.Вільхове Ульяновського району Кіровоградської області на обложках книг обліку заробітної плати колгоспників за 1988-1992 роки є підписи «Адмінперсонал» та «Дитячий садок»; гр.-ка: ОСОБА_2 записана в кожній книзі за дані роки в відомостях по заробітній платі за підписом «Дитячий садок».

Відповідно до довідки, виданої 23.08.2017 року Вільхівською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області, на балансі колгоспу «ім. Ульянова» Ульяновського району Кіровоградської області перебував дитячий садок «Сонечко» на території Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області з 1963 року по 2002 рік, педагогічні працівники дошкільного навчального закладу (дитсадка) приймалися на роботу як члени колгоспу «ім.Ульянова». Громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працювала вихователем дитячого садка «Сонечко» з 01 липня 1989 року по 09 листопада 1992 року.

Судом встановлено, що внаслідок укладення 24 жовтня 1992 року шлюбу із ОСОБА_6, дошлюбне прізвище позивачки «Білоус» було змінено на «Бойчук», що підтверджується копією відповідного свідоцтва про одруження.

Матеріалами справи встановлено, що Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя є правонаступником прав та обовязків Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя.

Таким чином, з аналізу вищевказаних документів вбачається, що на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення не були зясовані всі необхідні дані з метою усунення сумнівів, питання щодо призначення пенсії позивачу було розглянуто поверхово, неповно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідно до п.4.2. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005р. № 22-1 (далі за текстом - Порядок), орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Порядком також передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд вважає неспроможними доводи представника відповідача щодо відсутності можливості на момент розгляду заяви позивачки про призначення пенсії встановити чи знаходився на балансі колгоспу «ім.Ульянова» дошкільний/позашкільний заклад та відноситься до них критично, оскільки дані доводи спростовуються наданою в ході розгляду справи довідкою Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, в якій чітко зазначені всі необхідні відомості, у тому числі період роботи позивачки, та підтверджують, що дана установа володіла всією необхідною інформацією відносно позивачки та закладу в якому остання працювала у спірний період.

При цьому, суд вважає, що питання призначення пенсії позивачці відповідачем було розглянуто не повно з передчасним посиланням представника відповідача лише на відомості зазначені в довідці Благовіщенского районного трудового архіву в обґрунтування підстав неможливості встановити необхідні дані, оскільки зазначена довідка свідчила лише про відсутність вказаних даних у даному архіві, а не взагалі. На думку суду, для запобігання порушення прав позивачки на соціальний захист, УПФУ повинно було усунути виниклі сумніви шляхом направлення відповідних запитів ще до інших установ, зокрема, до Вільхівської сільської ради для уточнення виниклих питань, а не відмовляти у зарахуванні спірного періоду до спеціального стажу позивачки, з урахуванням наявності довідок про факт роботи та отримання заробітної плати у спірний період саме по виду діяльності «вихователь».

Крім того, в межах заявлених позовних вимог позивачка ставила питання, зокрема, щодо зобовязання відповідача зарахувати та включити до трудового та спеціального стажу роботи, що дає право на отримання нею пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду її роботи з 1988 року по 1992 рік.

Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, до трудового стажу позивачки був зарахований весь період роботи позивачки у колгоспі «ім..Ульянова», що також підтверджується розрахунком стажу, наданим представником відповідача. Дана обставина не спростована в ході розгляду справи ані позивачем, ані її представником, суд не вбачає в цій частині в діях відповідача будь-яких порушень прав позивачки, а тому вважає, що відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в цій частині.

Натомість, в ході судового розгляду знайшов своє безперечне підтвердження факт, що у період з 01 липня 1989 року по 09 листопада 1992 року позивач ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді вихователя у дитячому садку «Сонечко» колгоспу «ім..Ульянова» (дошкільний навчальний заклад).

Судом встановлено і те, що робота на посаді вихователя у дошкільному навчальному закладі дає право особі на призначення пенсії за вислугу років, оскільки передбачена у «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі за текстом Перелік).

Аналізуючи викладені факти, суд вважає, що період роботи позивачки у дитячому садку «Сонечко» колгоспу «ім..Ульянова» з 01.07.1989року по 09.11.1992 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу її роботи, що визначає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя № 4200/938 від 30 грудня 2016 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п «е» ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, адміністративно-дискреційних повноважень. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобовязання відповідача зарахувати та включити до трудового та спеціального стажу роботи, що дає право на отримання позивачем пенсії, зобовязання призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 1988 року по 1992 ріку є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. При розгляді даних позовних вимог, суд вправі зобовязати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення замість нього, адже це не належить до компетенції суду.

Між тим, з метою повного та всебічного захисту порушеного права ОСОБА_2, реалізуючи надане статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства право суду вийти за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Лівобережному районі міста Маріуполя повторно розглянути звернення позивача з приводу зарахування їй та включення до трудового та спеціального стажу роботи, що дає право на отримання нею пенсії, та з приводу призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 1988 року по 1992 ріку.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про пенсійне забезпечення, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління ПФУ 25.11.2005р. № 22-1, ст.ст. 71, 88, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області (нині - Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя) № 4299/938 від 30 грудня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя розглянути звернення (заяву) від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 щодо зарахування та включення до її спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01 липня 1989 року по 09 листопада 1992 року (включно) вихователем дитячого садка «Сонечко» колгоспу «ім..Ульянова».

Зобовязати Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя розглянути звернення (заяву) від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 щодо призначення їй пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення постанови протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Мельник І.Г.