Справа № 423/3544/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Архипенко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року справа №423/3544/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 10 серпня 2017 р. у справі № 423/3544/16-а (головуючий І інстанції Архипенко А.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, третя особа - Державне підприємство "Первомайськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Тошківська" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.11.2016 року звернувся до суду засобами поштового звязку з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: визнати незаконним рішення відповідача від 22.10.2016 року та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити йому пенсію на пільгових умовах за віком згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу первинного подання заяви про призначення пенсії, тобто з 13 жовтня 2016 року, зарахувавши до підземного стажу роботи, що дає право на пенсію за ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи на шахті «Бежановська» ВО «Стахановвугілля» з 18.06.1979 року по 13.12.1980 року, з 24.01.1983 року по 09.08.1983 року, з 21.08.1983 року по 12.02.1984 року, з 24.03.1984 року по 19.05.1984 року, з 21.05.1984 року по 29.11.1984 року, з 09.01.1985 року по 09.12.1985 року, з 20.03.1986 року по 06.06.1986 року ( а.с. 63-64).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 10 серпня 2017 року у справі № 423/3544/16-а позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та скасовано відповідне рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 21.10. 2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах за віком, згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_2 на шахті "Бежановська» Виробничого обєднання «Стахановвугілля» підземним електрослюсарем та механіком з повним робочим днем, а саме: з 18.06.1979р. по 13.12.1980р., з 24.01.1983р. по 09.08.1983р., з 21.08.1983р. по 12.02.1984р., з 24.03.1984р. по 19.05.1984р., з 21.05.1984р. по 29.11.1984р., з 09.01.1985р. по 09.12.1985р., з 20.03.1986р. по 06.06.1986р.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області починаючи з 13 жовтня 2016 року призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за віком згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення відбувається відповідно до списків на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість упродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення (п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

Позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи на шахті «Бежанівська» надано до управління уточнюючу довідку за період роботи з 18.06.1979 року, з 13.12.1980 року, з 24.01.1983 року та з 06.06.1986 року, видану ДП «Луганськвугілля».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Шахта «Бежанівська» знаходиться за юридичною адресою: Луганська обл., м. Голубівка, вул. Кольцова, тобто на тимчасово окупованій території.

З огляду на зазначене, зарахувати пільговий стаж роботи немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи виконавчої влади не мають доступу до архіві установ і підприємств.

Відповідно до постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі, вважаються недійсними, не можуть прийматися до розгляду.

Сторони у судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

20 вересня 2017 року від позивача та третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Апеляційну скаргу вважають необґрунтованою та просять у її задоволенні відмовити.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 13.10.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії згідно п. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням 21 жовтня 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області відмовило позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Відповідач зазначив, що згідно записів трудової книжки позивач працював на шахті «Бежанівська» з 18.06.1979 року по 13.12.1980 року та з 24.01.1983 року та 06.06.1986 року. ОСОБА_2 надав довідку, підтверджуючу пільговий стаж роботи на шахті «Бежанівська» за період з 18.06.1979 року та з 13.12.1980 року та з 24.01.1983 року та 06.06.1986 року.

Питання перереєстрації підприємств із зони АТО урегульовані нормативно: ст. 4 Закону від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, зарахувати пільговий стаж немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень на цій території і не мають доступу до архівів установ і підприємств.

Відповідно до постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі, вважаються недійсними, не можуть прийматися до розгляду.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо прийняття рішення від 21 жовтня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788) передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), знижується на 1 рік (ч. 2 ст. 14).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки ОСОБА_2 БТ-I № 4212645 вбачається, що позивач з 18.06.1979 р. по 13.12.1980 р., з 24.01.1983 р. по 09.08.1983 р., з 21.08.1983 р. по 12.02.1984 р., з 24.03.1984 р. по 19.05.1984 р., з 21.05.1984 р. по 29.11.1984 р., з 09.01.1985 р. по 09.12.1985 р., з 20.03.1986 р. по 06.06.1986 р. працював на шахті «Бежанівська» Виробничого обєднання «Стахановвугілля» підземним електрослюсарем та механіком з повним робочим днем у шахті (а.с. 7-14).

Колегія суддів зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на шахті. Наведені записи про спірні періоди роботи здійснені відповідно у 1979-1986 роках, засвідчені відповідними печатками підприємств, коли на їх території діяли органи державної влади.

Отже, в даному випадку колегія суддів зазначає, що факт роботи позивача у періоди з 18.06.1979 р. по 13.12.1980 р., з 24.01.1983 р. по 09.08.1983 р., з 21.08.1983 р. по 12.02.1984 р., з 24.03.1984 р. по 19.05.1984 р., з 21.05.1984 р. по 29.11.1984 р., з 09.01.1985 р. по 09.12.1985 р., з 20.03.1986 р. по 06.06.1986 р. підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства та в період, коли на території їх розміщення діяли органи державної влади.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу апелянта на те, що його сумнів щодо можливості призначення пенсії тільки за записами у трудовій книжці не ґрунтується на будь-якому нормативному акті, оскільки Закони № 1058, 1788 неконституційними не визнавались, навіть у підзаконних нормативних актах не визначено про те, що трудова книжка «не містить відомостей про «спеціальний стаж» роботи».

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що пенсійних орган, маючи належним чином оформлену трудову книжку позивача не мав права відмовляти позивачу у призначенні пенсії на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав довідку, підтверджуючу пільговий стаж роботи на шахті «Бежанівська» за спірний період. ДП «Шахта «Бежанівська» знаходиться за юридичною адресою: Луганська обл., м. Голубівка, вул. Кольцова.

Стосовно твердження апелянта, що зарахувати пільговий стаж роботи позивача немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території, яке не контролюється українською владою, органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень на цій території і не мають доступу до архівів установ і підприємств, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 4 Закону № 1669-VII лише передбачені особливості державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які зареєстровані та переселилися з території проведення антитерористичної операції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595, на яку також посилається апелянт як підставу для відмови врахувати довідку підтверджуючу пільговий стаж роботи позивача, визначено процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства.

У вказаній вище постанові не зазначено, що з 01.12.2014 року будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі, вважаються недійсними та не можуть прийматися до розгляду.

Частиною 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі Лоізіду проти Туреччини.

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території.

Таким чином, довідка № 381 від 28.08.2013 року, видана ДП «Луганськвугілля», відповідає чинному законодавству України.

Суд звертає увагу, що спірна довідка видана у 2013 році, тобто в період, коли на території м. Луганська діяли органи державної влади.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

За таких умов колегія суддів вважає рішення відповідача від 21.10.2016 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 14 ч. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах за віком, згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи позивача на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» підземним електрослюсарем та механіком з повним робочим днем з 18.06.1979 року по 13.12.1980 року, з 24.01.1983 року по 09.08.1983 року, з 21.08.1983 року по 12.02.1984 року, з 24.03.1984 року по 19.05.1984 року, з 21.05.1984 року по 29.11.1984 року, з 09.01.1985 року по 09.12.1985 року, з 20.03.1986 року по 06.06.1986 року та зобовязання управління з 13 жовтня 2016 року призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за віком згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 10 серпня 2017 р. у справі № 423/3544/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3