Справа № 810/594/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року № 810/594/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Київській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась гр. ОСОБА_1 з позовом до Головного територіального управління юстиції в Київській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 175 881, 54 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 наказ Головного управління юстиції у Київській області від 05.06.2012 № 446/20 скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді, однак, при вирішенні спору про поновлення на роботі не розглядалося питання про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням, а тому позивачка вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України вона має право на стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 06.06.2012 та 23.02.2016.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Сторони надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Позивачка 06.02.2017 року звернулася до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 - скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Судом встановлено, що наказом Головного управління юстиції у Київській області від 05.06.2012 № 446/20 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області - начальника відділу державної виконавчої служби з 06.06.2012.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 2а-3043/12/1070 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління юстиції у Київській області від 05.06.2012 № 446/20, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Броварського районного міськрайонного управління юстиції Київської області - начальника відділу державної виконавчої служби.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.02.2016 № 223/3 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Броварського районного міськрайонного управління юстиції Київської області - начальника відділу державної виконавчої служби з 23.02.2016 року. Підстава - постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 2а-3043/12/1070.

Так, ОСОБА_1, вважаючи, що має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки її поновлено на посаді, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 06.06.2012 по 23.02.2016 року у розмірі 175 881, 54 грн.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Пунктом 34 Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як слідує зі змісту мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 2а-3043/12/1070, позивачкою не заявлялися вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при розгляді справи про визнання протиправним та скасування наказу, а також про поновлення на посаді, у свою чергу, судом дане питання також не вирішувалося.

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 2а-3043/12/1070 Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області видано наказ від 23.02.2016 № 223/3 про поновлення ОСОБА_1 на посаді з 23.02.2016 року.

Отже, суд вкотре звертає увагу, що ОСОБА_1 поновлено на посаді з 23.02.2016.

Крім того, у суду відсутні докази щодо оскарження ОСОБА_1 даного наказу в частині поновлення її на посаді саме з 23.02.2016 року, а не з дати звільнення - 06.06.2012, а отже, у суду відсутні правові підставі для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.06.2012 по 23.02.2016

Також суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Міністерство праці та соціальної політики України у листі «Щодо порядку поновлення працівника на роботі та звільнення працівника за власним бажанням» від 07.08.2007 р. № 205/06/187-07 зазначає, що питання, пов'язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до п. 2.10 Інструкції № 58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Поновлення на попередній роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яке, відповідно до цього рішення, визнається недійсним. Таким чином, питання щодо поновлення колишнього працівника на посаді в державному органі повинно вирішуватися відповідно до рішення суду, а саме суб'єктом призначення видається розпорядження (наказ) про поновлення колишнього працівника на посаді державної служби в державному органі з дати його звільнення на підставі рішення суду.

Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції слідує, що судом не вирішувалося питання щодо дати, з якої ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У той же час, визначення дати, з якої позивачка підлягала поновленню на публічній службі, не входить до предмету доказування та дослідження у даній справі № 810/594/17, а підлягало вирішенню при прийнятті остаточного рішення у справі № 2а-3043/12/1070.

Відповідно, при зверненні до суду позивачки з окремим позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, нею обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Крім того, суд зазначає, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з проханням про постановлення додаткового рішення у справі № 2а-3043/12/1070.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.