Справа № 819/1237/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1237/17

29 вересня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Придаткевич Н.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2, довіреність від 18.05.2017 року,

представника відповідача Лещук Н.В., довіреність від 22.06.2017 року № 3856/10/19-00-10-02-10/8461

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 55638,00 грн. та донараховано штрафні санкції у розмірі 27819,00 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) допущено заміну первинного відповідача Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області належним відповідачем - Головним управління ДФС у Тернопільській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновок контролюючого органу, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, є помилковим, оскільки визначальним фактором для формування податкового кредиту фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані як платники ПДВ при придбанні транспортних засобів, є подальше їх використання у власній господарській діяльності. При цьому, позивач вказує на те, що згідно з чинним законодавством реєстрація транспортних засобів на фізичних осіб - підприємців не передбачена, а тому реєстрація придбаного автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, була здійснена на ОСОБА_4 як на фізичну особу. За таких обставин, вважає податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам податкового законодавств, а тому просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях від 22.08.2017 року (а.с.30-32) та додаткових поясненнях від 07.09.2017 року (а.с.39-40), просила задовольнити їх в повному обсязі. Наголосила, що основними видами діяльності позивача як суб'єкта господарювання є вантажний автомобільний транспорт та інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, придбання автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснювалося позивачем в межах його господарської діяльності, використання транспортного засобу в господарській діяльності підтверджується наказом про порядок використання автомобіля, подорожніми листами легкового автомобіля, заявками на надання транспортних засобів, які надавались для перевірки.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях від 21.08.2017 року (а.с.33-35), зокрема посилаючись на те, що статтею 51 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не впливає із суті відносин. Таким чином, до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, можна включати суми ПДВ нараховані (сплачені) у зв'язку з придбанням основних засобів, за умови взяття на облік такого майна в якості основних засобів, використання таких засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності, наявності належного документального оформлення, підтвердження відповідних витрат, відображення їх у бухгалтерському та податковому обліках. Також, слід врахувати, що відповідно до статті 325 ЦК України право приватної власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі - суб'єкту господарювання, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб'єкта господарювання - фізичної особи.

Виходячи з вищенаведеного, ПДВ за придбані транспортні засоби не може бути включено до складу податкового кредиту та відповідно не може брати участі у бюджетному відшкодуванні, так як транспортні засоби, які перебувають у приватній власності фізичної особи, не вважаються основними засобами суб'єкта господарювання - фізичної особи, а відтак, оскаржуване рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 з 21.05.2001 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В02 № 616376. (а.с.24)

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця платника податків ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року. Результати перевірки викладені в акті від 06.07.2017 року № 4414/19-00-13-02/НОМЕР_3. (а.с.7-19)

Зокрема, перевіркою встановлено, що в грудні 2016 року відповідно до договору купівлі - продажу автомобіля (в кредит) від 16.12.2016 року № КМ - 1134 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 придбано у товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Моторс" автомобіль Toyota Camry (а.с.21-22), згідно із податкової накладної від 28.12.2016 року на загальну суму 333828,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 55638,00 грн. (а.с.23). Сума ПДВ згідно вищевказаної податкової накладної включена до складу податкового кредиту з ПДВ в декларації за грудень 2016 року в сумі 55638,00 грн. (а.с.68-69)

До перевірки було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05.01.2017 року НОМЕР_4, в якому власником автомобіля зазначено громадянин ОСОБА_4. (а.с.65)

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом зроблено висновок про допущення порушення абзацу "г" пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 занижено суму податкового зобов'язання за грудень 2016 року на 55638,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2016 року на 55638,00 грн. та завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за грудень 2016 року на 55638,00 грн.

13.07.2017 року, на підставі акту перевірки від 06.07.2017 року № 4414/19-00-13-02/НОМЕР_3, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 55638,00 грн. та донараховано штрафні санкції у розмірі 27819,00 грн. (а.с.20).

Як свідчать матеріали справи, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував відображений в акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі таких висновків спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до абзацу "г пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Отже, для формування податкового кредиту фізичними особами - суб'єктами господарювання, зареєстрованими платниками ПДВ, при придбані транспортних засобів, інших основних фондів та товарів, як і для платників ПДВ - юридичних осіб, необхідним є наявність належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат з відображенням їх у бухгалтерському та податковому обліку та подальше використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності.

Як встановлено судом і це не оспорюється сторонами, ОСОБА_4 є фізичною особою, яка здійснює діяльність віднесену законодавством до підприємницької, фактичними видами господарської діяльності по КВЕД якого є: 49.41 вантажний автомобільний транспорт та 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а також, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ.

Так, 16.12.2016 року відповідно до договору купівлі - продажу автомобіля (в кредит) № КМ - 1134 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 придбано у товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Моторс" автомобіль Toyota Camry (а.с.21-22).

Сума ПДВ в розмірі 55638,00 грн., сплачена при купівлі транспортного засобу, відповідно до податкової накладної від 28.12.2016 року на загальну суму 333828,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 55638,00 грн. (а.с.23), включена до складу податкового кредиту з ПДВ в декларації за грудень 2016 року. (а.с.68-69)

Факт використання придбаного транспортного засобу у господарській діяльності платника податків підтверджується копіями наказу від 05.01.2017 року № 05/01-1 "Про порядок використання автомобіля" (а.с.66 зворот), подорожнього листа службового легкового автомобіля № 1 від 10.01.2017 року по 31.01.2017 року (а.с.67).

Разом з цим, приймаючи рішення про завищення позивачем сум податкового кредиту за грудень 2016 року та суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню з ПДВ за грудень 2016 року, посадові особи відповідача виходили з того, що придбаний позивачем транспортний засіб зареєстровано на фізичну особу, тому, враховуючи вимоги статті 325 ЦК України та постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", така обставина не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб'єкта господарювання - фізичної особи.

Однак, суд вважає посилання відповідача на норми ЦК України з даного приводу безпідставними, оскільки, відповідно до частини другої статті 1 ЦК України до податкових відносин цивільне законодавство не застосовується, крім того, норми цивільного законодавства не містять обмежень щодо права власності фізичної особи, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

З матеріалів справи слідує, що 05.01.2017 року позивачем проведено державну реєстрацію придбаного транспортного засобу про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, в якому власником автомобіля зазначений ОСОБА_4. (а.с.65)

Так, відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Відтак, у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа - підприємець.

При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо заниження суми податкового зобов'язання за грудень 2016 року у розмірі 55638,00 грн., відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 55638,00 грн. та донараховано штрафні санкції у розмірі 27819,00 грн., підлягає скасуванню.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем Головним управлінням ДФС у Тернопільській області не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, про що описано вище. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та зазначених вище положень чинного законодавства, позовні вимоги підлягають до задоволення. Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, де передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення, попередньо визнавши його протиправним.

У відповідності до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 834,58 грн.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 13.07.2017 року № , яким ОСОБА_4 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 55638 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 27819 (двадцять сім тисяч вісімсот дев'ятнадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області () в користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, адреса: 46024, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в розмірі 834 (вісімсот тридцять чотири) гривні 58 (п'ятдесят вісім) копійок згідно платіжного доручення № 532 від 21.07.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна

Суддя Мартиць О.І.