Справа № 361/5369/17
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/5369/17
провадження № 2-а/361/555/17
Постанова

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

установив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності II групи, захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (ступінь втрати професійної працездатності - 80 %), розмір якої визначений відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року по справі № 361/6014/15-а, яка набрала законної сили, зобовязано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 22 липня 2015 року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в населеному пункті зони відчуження м. Припять з 26 по 26 квітня 1986 року в сумі 521,65 крб. згідно довідки № 77, виданої 05 травня 2015 року ГУ ДСНС України в Київській області.

Після перерахунку пенсії на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2015 р. по справі № 361/6014/15-а, яка набрала законної сили, щомісячний розмір пенсії позивача склав 13 028,12 грн., проте позивач отримує 10 740,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно обмежив розмір його пенсії. З цього приводу позивач 11 травня 2017 року звернувся до Управління із заявою про перерахунок та виплату недоотриманих внаслідок обмеження сум пенсії, проте, в задоволенні заяви відповідач відмовив, пояснив, що пенсію обмежив на законних підставах.

Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальний захист.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області, починаючи з 06 березня 2017 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням уже проведених виплат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

22 вересня 2017 року до суду надійшло заперечення від ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на адміністративний позов, в якому відповідач зазначав, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 (надалі - Закон № 1058), максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат та надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Закону № 3668-УІ від 08.07.2011 року, обмеження максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності зазначеним Законом.

Управління діє лише в межах Законів, то норм, які не визнавалися Конституційним судом неконституційними.

А тому, в діях управління немає неправомірності по відношенню до позивача. При цьому, обгрунтовуючи свою позицію, позивач не надав належної оцінки всіх нормам. Закон №1058 прийнятий відповідно до ОСОБА_3 України.

Позивач отримував пенсію у розмірі, що не перевищував десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, а прожитковий мінімум складав - 750 грн, а отже не перевищувала розміру 10 прожиткових мінімумів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, тобто - 10 740 грн.

Станом на час звернення до суду розмір пенсії позивача складав 10 740 грн., а отже більше ніж останній отримував, і це аж ніяк не призвело до зменшення розміру пенсії, про що в своєму позові повідомляє позивач.

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності II групи, захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (ступінь втрати професійної працездатності - 80 %), розмір якої визначений відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року по справі № 361/6014/15-а, залишеною в силі ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, зобовязано відповідача ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 22 липня 2015 року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в населеному пункті зони відчуження м. Припять з 26 по 26 квітня 1986 року в сумі 521,65 крб. згідно довідки № 77, виданої 05 травня 2015 року ГУ ДСНС України в Київській області.

11 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок та виплату недоотриманих внаслідок обмеження сум пенсії, так як після перерахунку пенсії на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2015 р. по справі № 361/6014/15-а, щомісячний розмір пенсії позивача склав 13 028,12 грн., однак отримує 10 740,00 грн.

Відповідно до листа № 383/С-01 від 11 травня 2017 року, в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було відмовлено, оскільки пенсію обмежено на законних підставах.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_3 України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_3 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій статті 58 ОСОБА_3 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 ОСОБА_3 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_3 України.

Ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2016 р., № 5, ст. 50) слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Згідно з вимогами п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 ОСОБА_3 України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі:.. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення). Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або помякшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Вищий адміністративний суд в своєму рішенні від 16 лютого 2016 року у справі К/800/44884/15 наголосив про недопущення з боку держави в особі Пенсійного фонду обмеження розміру пенсій, призначених до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені відповідачем заперечення по суті даного позову є необґрунтованими жодними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 99, 100, 159 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром - протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області, починаючи з 06 березня 2017 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням уже проведених виплат.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сердинський В. С.