Справа № 817/1546/16
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 вересня 2017 року Р і в н е №817/1546/16

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Махаринця Д.Є., за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: Рункевич І.В.,

позивача: представник не прибув

відповідача: не прибув

третьої особи відповідача: представник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Заступника прокурора Рівненської області
доДержавного кадастрового реєстратора Поліщук Ірини Степанівни управління Держгеокадастру у місті Рівному Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Держгеокадастру у м.Рівному Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненська міська рада третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5
про визнання протиправними дії та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Рівненської області звернувся до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Поліщук Ірини Степанівни, управління Держгеокадастру у місті Рівному Рівненської області про визнання протиправними дії щодо проведення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 від 02.09.2015 року та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 від 02.09.2015 року.

В судовому засіданні 21.09.2017 року судом поставлено на обговорення сторін питання щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Прокурор проти закриття провадження у справі заперечила, вважає, що переданий на вирішення суду спір підлягає розгляду в порядку саме адміністративного судочинства, оскільки стосується оскарження рішення відповідача, який є суб'єктом владних повноважень. Крім того, зазначає, що статус прокурора виключає наявність у спірних правовідносинах цивільного спору, з огляду на те, що останній діє в інтересах держави.

Відповідач, та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненської міської ради в судове засідання не з'явились, про дату час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. 02.08.2017 року від Рівненської міської ради через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження в справі в зв'язку з тим, що справа не підсудна Рівненському окружному адміністративному суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Рівненської міської ради необхідність закриття провадження у справі підтримав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктами 1, 7, 9 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 1, п. 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, розгляду в порядку адміністративного судочинства належить спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

Як встановлено з матеріалів справи, 25.05.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Рівненської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для ведення індивідуального садівництва площею 753 м.кв. по АДРЕСА_1 (а.с. 13). В свою чергу Державний кадастровий реєстратор Управління Держгеокадастру у м. Рівному Рівненської області Поліщук І.С. 02.09.2015 року провів державну реєстрацію даної земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового НОМЕР_2 за заявою ОСОБА_5, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Представник прокуратури, як на обґрунтування позовних вимог, покликається на ту обставину, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не був погоджений у встановленому законодавством порядку, а відтак, на думку позивача, ОСОБА_5 не міг вважатися належним заявником у розумінні Закону України «Про Державний земельний кадастр», а проведена державна реєстрація земельної ділянки є неправомірною і завдає шкоди інтересам територіальної громади м. Рівного.

Водночас, Рівненською міською радою прийнято рішення від 06.10.2015 року №5862 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) безоплатно у власність для індивідуального садівництва (для ведення садівництва), передано гр. ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) безоплатно у власність земельну ділянку площею 1200 м.кв. на АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_2) для індивідуального садівництва (для ведення садівництва) за рахунок земель запасу житлової та громадської збудови комунальної власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради (а.с. 14).

Суд звертає увагу, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто, ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право. Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постанові від 04.11.2015 року по справі 21-3296а15, яка за змістом частини 3 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом.

З матеріалів справи слідує, що прокурор оскаржує рішення відповідача, яке мало вплив на виникнення у третьої особи - ОСОБА_5, права власності на земельну ділянку, яку прокурор вважає незаконно переданою з комунальної власності територіальної громади міста Рівного, а отже має місце спір про цивільне право.

Отже, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право власності на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з правомірністю її державної реєстрації.

А тому, спір про визнання протиправним та скасування рішення відповідача також повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства. Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постановах від 31.01.2017 року №21-1237а16, від 29.03.2017 року по справі №21-3412а16, які за змістом частини 3 статті 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом.

Суд відхиляє твердження прокурора про те, що його статус виключає наявність у спірних правовідносинах цивільного спору, оскільки в даному випадку спір про право існує не безпосередньо між третьою особою і прокурором, а між третьою особою та територіальною громадою м. Рівного, як колишнім власником земельної ділянки, з власності якої її вилучено, на думку прокурора, з порушенням законодавства, і на захист інтересів якої прокурором заявлено даний позов.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Отже, провадження у даній адміністративній справі слід закрити.

З врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже суд приходить до висновку про те, що за даних обставин у Рівненського окружного адміністративного суду відсутні повноваження для вирішення спору, а отже провадження в справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за позовом Заступника прокурора Рівненської області закрити

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Махаринець Д.Є.