Справа № 826/8599/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8599/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, де третя особа: Київська міська рада та просило скасувати рішення відповідача від 02.03.2016 №РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.02.2016 ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» звернулося до Головного управління Держгеокадасту у м. Києві із заявою №ЗВ-016 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відомостей про користувача земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонський район, пров. Лісовий (Межигірське лісництво - Димерське шосе).

До вказаної заяви позивачем було долучено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» для експлуатації та обслуговування приймального радіоцентру у пров. Лісовому, 5 (Межигірське лісництво - Димерське шосе) в Оболоснькому районі м. Києва від 2013 року та електронний документ.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, 02.03.2016 відповідачем було прийнято рішення №РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, яким встановлено невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: абзац 4 п. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки стало знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Незгода позивача з даним рішенням та підставами до його прийняття зумовила звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державний реєстратор діяв на підставі та у межах наданих повноважень, з урахуванням всіх обставин справи, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Згідно частин 1-5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними; внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставами для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відомостей про користувача земельної ділянки позивач подав, зокрема, документацію із землеустрою «Технічна документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» для експлуатації та обслуговування приймального радіоцентру у пров. Лісовому, 5 (Межигірське лісництво - Димерське шосе) в Оболонському районі м. Києва».

У технічному завданні на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» зазначено, що підставою для виконання даних робіт є рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих № 782 від 05 квітня 1947 року; План земельної ділянки, складений Управлінням в справах архітектури м. Києва від 12 грудня 1947 року; Державний акт на право постійного користування землею від 22 серпня 1967; Постанова Вищого господарського суду України № 36/396 від 10 вересня 2008 року та договір на виконання робіт від 12 червня 2013 року № КЗР.12-06/Г.

Разом з цим, постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року у справі № 36/396, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10 вересня 2008 року, визнано за позивачем право постійного користування земельною ділянкою, розташованою в м. Києві на Хуторі Микільському в Оболонському районі по провулку Лісовий, 5 (Межигірське лісництво-Димерське шосе), межі якої визначено на Плані земельної ділянки від 12 грудня 1947 року, складеному Управлінням у справах архітектури м. Києва Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих та уточнено згідно Плану, який є додатком до Державного акту на право постійного користування землею від 22 серпня 1967 року, зареєстрованого в державній книзі реєстрації за № 242 від 22 серпня 1967 року.

Таким чином, додана до заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 25.02.2016 зареєстрована за №ЗВ-016, документація із землеустрою «Технічна документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» для експлуатації та обслуговування приймального радіоцентру у пров. Лісовому, 5 (Межигірське лісництво - Димерське шосе) в Оболонському районі м. Києва» не містить всіх відомостей, які повинні бути включені до Державного земельного кадастру.

Вказані обставини встановлені в постанові Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 року у справі №К/800/21230/15, №К/800/16060/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що невідповідність вимогам Закону доданої до заяви Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі, таким що набрало законної сили рішенням суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Головного управління Держземагентства у м. Києві були відсутні правові підстави для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 02 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.