Справа № 809/95/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8550/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.

суддя Запотічний І.І.

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 809/95/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності незаконною,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, в якому просила визнати незаконною бездіяльність щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем, на думку позивача, безпідставно не вжито заходи державного архітектурно-будівельного контролю за результатами розгляду скарги в спосіб, що передбачений Порядком здійснення державно-архітектурного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області щодо невжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю для усунення допущених порушень фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 при будівництві будинку житлово-комерційного призначення №173 на проспекті Л. ОСОБА_3 в м. Калуш, Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач покликається на те, що 04 лютого 2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління ОСОБА_4, на підставі звернення громадянки ОСОБА_1 від 29 січня 2016 року, була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва триповерхового житлово-комерційного будинку з мансардою за адресою: вул. Л. Українки, 46, м. Калуш, замовник фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

Як зазначає апелянт, за результатами проведення контролюючого заходу фізична особа-підприємець ОСОБА_2 була притягнена до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Так, постановою від 10 березня 2016 року №9/1009/02-43/2016 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності до неї були застосовані фінансові санкції згідно, та на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Не погоджуючись із даною постановою, гр. ОСОБА_2 оскаржила її до Калуського міськрайонного суду. Рішенням суду у справі № 345/2911/16-а задоволено позовні вимоги позивача, а відтак Управління подало апеляційну скаргу на таке рішення суду. Водночас апелянт зазначає, що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності стосувалась експлуатації першого поверху цього ж самого об'єкта.

Апелянт вважає, що Управління надавало відповіді на усі звернення гр. ОСОБА_1, зокрема на повторну скаргу гр. ОСОБА_1 від 05 липня 2016 року про проведення позапланової перевірки, на яку надано відповідь у терміни встановлені Законом України «Про звернення громадян», а саме - у місячний термін скаржницю повідомлено про вжиття заходів для здійснення перевірки та встановлення обставин викладених у скарзі, зокрема повідомлено про направлення листа в органи Національної поліції України 03.08.2016 № 1009/1.9/681 з метою забезпечення присутності забудовника відповідно до п. 9 Порядку № 553.

Підсумовуючи наведене в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що усі його дії щодо розгляду скарги позивача відповідають вимогам чинного законодавства та спростовують твердження про ніби-то залишення звернення без належного реагування.

Відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі у їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з врахуванням наступних обставин справи.

Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи 02 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції із скаргою щодо порушення підприємцем ОСОБА_2 вимог будівельних норм при проведенні будівництва будинку житлово-комерційного призначення на проспекті ОСОБА_3, 173 поряд із будинком позивача, в якій просила провести відповідну перевірку та повідомити про її результати. В обґрунтування поданої скарги позивачем додано до неї копію висновку судової будівельно-технічної експертизи №4765 від 29 лютого 2016 року.

Відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється в тому числі Держархбудінспекцією.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Вказаним Порядком визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до пункту 5 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Пунктом 16 зазначеного Порядку встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Враховуючи наведене судом встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним вчинялись дії щодо проведення перевірки, однак на час проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не було складено відповідний акт. Також відповідач зазначає, що ним було вчинено заходи щодо забезпечення присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме направлено до управління Національної поліції України в Івано-Франківській області лист щодо надання допомоги у забезпеченні присутності при проведенні перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та 07 вересня 2016 року отримано відповідь. Вказане на думку апелянта свідчить про відсутність бездіяльності при розгляді скарги позивача.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, дії, на які покликається відповідач, зокрема, щодо забезпечення присутності фізичної особи підприємця, шляхом звернення до органів Національної поліції України вчинені відповідачем у серпні 2016 року, а відповідна скарга подана позивачем у вересні 2016 року, тобто після вчинення зазначених дій, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відхилено таке заперечення відповідача.

Поряд з цим, в матеріалах справи наявна копія акту перевірки від 14 березня 2017 року, який свідчить про проведення такої перевірки після звернення позивача із адміністративним позовом. Відтак, вказане підтверджує факт невчинення відповідачем дій, спрямованих на належний розгляд скарги позивача від 02 вересня 2016 року, до моменту звернення позивача із адміністративним позовом.

Водночас, актом перевірки від 14 березня 2017 року встановлено ряд порушень містобудівного законодавства. У відповідності до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Докази виконання вимог вказаного пункту Порядку в матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач, за наявності підстав, не провів перевірку за фактами, викладеними у зверненні позивача в порушення вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ОСОБА_5 апеляційної скарги практично повністю повторюють зміст заперечень відповідача, що були подані ним у суді першої інстанції та спростовуються обставинами справи, наведеними вище.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 809/95/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7