Справа № 334/8120/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.09.2017
Справа № 334/8120/16-а
Провадження № 2-а/334/170/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є інвалідом 3 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни мають право на отримання щорічної одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Всупереч вимогам вказаного Закону у 2016 р. відповідач виплатив йому допомогу у розмірі двох мінімальних пенсій за віком, а саме 2310,00грн. З наведених підстав позивач просить суд визнати вказані дії відповідача протиправними та стягнути з нього одноразову грошову допомогу за 2016 р. в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплачених сум.

Позивач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, заперечень проти позову не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має пільги встановлені законодавством України, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серія № 016620, і перебуває на обліку в УПСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району як особа на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року (Закон №3551-XII).

Цим Законом визначені та закріплені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на отримання допомоги у тому числі грошової до 5 травня.

Відповідно до змісту позовних вимог, між сторонами у справі виникли спірні відносини з приводу визначення розміру разової щорічної державної допомоги до 5 травня за 2016 рік, яка виплачується особам, які мають статус інваліда війни 3 групи, що врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у разі старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальний пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальний пенсій за віком; 3 групи - сім мінімальний пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена вищезазначена стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України «Про державний бюджет».

Але рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. серед інших визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 20 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналіз положень ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням вимог щодо дії нормативно-правових актів в часі, дає можливість зробити висновок про те, що станом на час виплати позивачу відповідачем щорічної державної допомоги до 5 травня за 2016 рік , як інваліду війни 2 групи, яке мало місці у квітні 2016 року, будь-які зміни до цієї статті не вносились, отже відповідач, який є органом державної виконавчої влади та у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, у 2016 році при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплат грошової допомоги до 5 травня, а саме положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції від 09.07.2007р., відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальний пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальний пенсій за віком; 3 групи - сім мінімальний пенсій за віком.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при здійсненні нарахування та виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня у 2016 році застосуванню підлягають положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016р. «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у справі, який здійснив виплату позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016р., діяв всупереч вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ч. 2 ст. 152 Конституції України.

Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд вважає, що доводи позову про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті державної одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році у розмірі, визначеному відповідно до чинного законодавства 7 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, а тому заявлені позивачем позовні вимоги необхідно задовольнити та визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні нарахування разової щорічної державної допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправними, зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу разову щорічну державну допомогу до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни 3 групи, у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком виходячи із розміру, який встановлено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплаченої сум, а саме у розмірі 5600 (пять тисяч шістсот) гривень 00 коп.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо недоплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ст. 13 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2016 рік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, на користь ОСОБА_1, недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік. в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 5600 (пять тисяч шістсот) гривень 00коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення суми за 1 місяць.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення

Суддя: Добрєв М. В.