Справа № 813/1013/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7556/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Тропік» до ОСОБА_3 митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.03.2017р. позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_5/ «Тропік» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову ОСОБА_3 митниці ДФС № 1470/10/13-70-19/39 від 19.01.2017р. та скасувати рішення ОСОБА_3 митниці ДФС № 209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016р. про коригування митної вартості товарів; стягнути на користь позивача понесені судові витрати (а.с.4-7).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_3 митниці ДФС № 209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016р. про коригування митної вартості товарів; визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_3 митниці ДФС № 1470/10/13-70-19/39 від 19.01.2017р., яким залишено без змін рішення № 209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 митниці ДФС на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. (а.с.85-90).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 митниця ДФС, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити (а.с.95-98).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час митного оформлення імпортованих товарів були виявлені розбіжності, а саме позивачем не було подано заявку на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Подання такої заявки передбачено договором на транспортно-експедиційне обслуговування, непредставлення цього документу відповідачу позбавило можливості перевірити таку складову митної вартості як витрати на транспортування товарів та витрати на навантаження. При цьому, документи на перевезення товару містили різні відомості стосовно особи-відправника. Також рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг містить тільки підписи, без зазначення посади або прізвища особи, яка підписала документ. За таких обставин витребування додаткових документів відповідало вимогам Митного кодексу /МК/ України та було цілком обґрунтованим, оскільки така складова митної вартості як витрати на транспортування не була документально підтверджена.

Обовязок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме він має довести правильність здійснення розрахунку митної вартості, чого в розглядуваній ситуації позивачем не виконано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Тропік» подав 29.11.2016р. в електронному вигляді до митного оформлення на МП «Малехів» ОСОБА_3 митниці ДФС вантажну митну декларацію /ВМД/ № 209140000/2016/052119 на товар «клементини свіжі, виду Citrus clementina Hort. ex Tan., врожай 2016 року, 1-ого ґатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування».

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України, тобто, за основним методом (за ціною договору), по ціні 0,45 євро/кг.

На підтвердження митної вартості товарів декларантом надано наступні документи: декларація митної вартості; контракт № 199-06-2016 від 15.06.2016р.; рахунок-фактура (інфойс) № 97/11/2016 від 28.11.2016р.; CMR від 28.11.2016р. з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; договір транспортного експедирування № 11/12-1 від 11.12.2015р.; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № 138 від 28.11.2016р.; фітосанітрне свідоцтво № EC/PL/0705794 від 28.11.2016р.; сертифікат походження товару EUR.1 № PL/MF/AL/0155844 від 28.11.2016р.; договір доручення № 49 від 01.06.2011р. (а.с.10-22).

За результатом розгляду вказаних документів митний орган прийняв рішення № 209000012/2016/200252/2 від 29.11.2016р. про коригування митної вартості за резервним методом по ціні 0,66 євро/кг. (а.с.9).

Вказане рішення обгрунтовано тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору в зв'язку із невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, а саме: 1) відсутня заявка на поставку товару, подання якої передбачено п.3 зовнішньоекономічного договору № 199-06-2016 від 15.06.2012р.; 2) відсутнє замовлення на перевезення, передбачене п.2.1 договору транспортного експедирування № 11/12-1 від 11.12.2015 року; 3) в CMR в графі 1 «відправник» і графі 22 «підпис і штамп відправника» вказані різні особи (1 - Fresh Box Sp.z.o.o, 22 - F.U. «Asko»). На вимогу митного органу від 29.11.2016р. декларантом не надано додаткових документів. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (ст.59 МК України) та метод 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст.62 МК України) та метод 2г (ст.63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

11.01.2017р. позивач ОСОБА_5 «Тропік» звернувся до ОСОБА_3 митниці ДФС України із заявою № 7 про визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості № 209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016р. Окрім того, позивач на вимогу митного органу надав додаткові документи в порядку ч.8 ст.55 МК України, а саме: прайс-лист фірми Fresh Box Sp.z.o.o щодо цін на товари, які декларуються; заявка на поставку товару від 28.11.2016р.; лист від фірми Fresh Box Sp.z.o.o від 02.01.2017р.; замовлення на перевезення вантажу від 26.11.2016р.; акт наданих послуг № 138 від 29.11.2016р.; лист ОСОБА_5 «БН-ГРУП» від 26.12.2016р.; митну декларацію країни відправника № 16PL401050Е0126992 від 28.11.2016р.; платіжне доручення в іноземній валюті № 1426 від 07.12.2016р. про оплату вартості імпортованого товару; платіжне доручення № НОМЕР_1 від 02.12.2016р. про оплату транспортно-експедиційних послуг; висновок ОСОБА_3 торгово-промислової палати № 19-09/1587 від 09.12.2016р. (а.с.23-40).

За наслідками розгляду вказаної заяви і доданих до неї документів митний орган прийняв рішення № 1470/10/13-70-19/39 від 19.01.2017р., згідно якого рішення про коригування митної вартості залишив без змін (а.с.41-42).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що у наданих декларантом документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, яка підлягала сплаті за цей товар.

Відтак, у митного органу не могло виникнути обґрунтованих сумнівів щодо правильності обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів, через що не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції вірними та обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов'язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

ч.7 ст.54 - у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до розяснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов'язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Між тим, в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Враховуючи вказане, оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Отже, в наданих декларантом документах є відсутніми розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Відтак, у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 30.06.2015р. (справа № 21-591а15) та від 31.03.2015р. (справи № 21-127а15 та № 21-53а15).

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи зясовано, що позивач у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Оцінюючи спірні рішення у сукупності з іншими обставинами справи, колегія суддів приходить переконання, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, представленими доказами позивачем в порядку ст.71 КАС України доведено правомірність заявлених вимог, через що заявлений позов є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевказаних мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. в адміністративній справі № 813/1013/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8