Справа № 755/9817/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/9817/17 Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на підставах, визначених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 22.05.2017 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 19.04.1993 року перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка йому була призначена із зниженням пенсійного віку як працівнику, який був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1.

Пенсія була призначена по досягненню позивачем 50 років зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням зниження пенсійного віку на 10 років.

22.05.2017 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 31.05.2017 року № 4476/13 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у переведенні на пенсію за віком.

Відмова мотивована тим, що ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком достроково на пільгових умовах по списку № 1 з квітня 1993 року, а тому для переведення на пенсію за віком не має підстав, оскільки це не передбачено законодавством та у зв'язку із використаним правом на пенсію за віком у 1993 році (а.с. 9).

Позивач з таким висновком відповідача не погоджується, зазначаючи, що з 1993 року йому призначена пенсія як відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на даний час отримує пенсію за віком, у зв'язку з чим підстави для призначення такого ж виду пенсії відсутні.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 10 цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах мають право на призначенні пенсії на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивач отримує за віком з 1993 року, пенсію йому призначено по досягненню 50-річного віку із зменшенням пенсійного віку на 10 років в порядку ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З розпоряджень пенсійного органу про перерахунок пенсії позивача, копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, станом на даний час позивач отримує пенсію за віком, перерахунки пенсії здійснювалися на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, у відповідача відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.