Справа № 804/1733/17
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 р. Справа № 804/1733/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 24 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформлене протоколом ОП № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 року про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді з подальшим звільненням зі служби в поліції через службову невідповідність та зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «п.4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», прийняте стосовно ОСОБА_2;
- визнати незаконним та скасувати наказ №357 о/с Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 19.12.2016 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме: з 19.12.2016 року по дату набрання рішення суду законної сили.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ було прийнято на підставі висновку Атестаційної комісії №24 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - через службову невідповідність. Дане звільнення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на перевірених та встановлених фактах, отже, оскаржуваний наказ є таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що вказане атестування було проведено з грубим порушенням вимог Закону України Про Національну поліцію та Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 р. № 1465. Позивач також стверджує, що атестаційна комісія під час атестування не зясовувала його відповідність критеріям, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських, матеріали особової справи розглянула поверхнево та упереджено, внаслідок чого дійшла необґрунтованого висновку про службову невідповідність, зокрема, атестаційною комісією при прийняті рішення не було враховано обовязкові критерії оцінювання, не було враховано професійні якості позивача, нагороди тощо. Водночас, докази недостатньої кваліфікації позивача, крім висновку атестаційної комісії, відсутні.
Представник позивача надав до суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Подано письмові заперечення проти позову, в яких він зазначив, що атестування ОСОБА_2 було проведено у межах наданих повноважень атестаційним комісіям та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, що спростовує твердження позивача про порушення його прав під час атестування, а також зазначив, що при звільненні було враховано висновки атестаційної комісії. Враховуючи, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу, який був виданий з дотриманням норм Закону України "Про Національну поліцію", був атестаційний лист ОСОБА_2 від 12.09.2016 р., отже, звільнення позивача у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є правомірним, тому, просив суд у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у період з 31.10.2012 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1 о/с від 07.11.2015 року відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, ОСОБА_2 призначено з присвоєнням спеціального звання сержант поліції в порядку переатестування на посаду поліцейського Дніпропетровського відділу поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.02.2016 р. № 458 прийнято рішення про проведення атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та підпорядкованих підрозділів.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.08.2016 р. № 2356 затверджено персональний склад атестаційної комісії.
25.02.2016 року начальником відділу Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складено атестаційний лист на ОСОБА_2 Згідно змісту атестаційного листа позивач за період служби в органах внутрішніх справ та займаній посаді характеризується виключно позитивно. За результатами тестування позивач набрав 18 з 60 балів (загальні навички) і 18 з 60 балів (професійні знання).
12 вересня 2016 року атестаційна комісія провела співбесіду з ОСОБА_2, про що складено протокол засідання №15.00035061.0070081.
За висновком атестаційної комісії позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, згідно додатку до протоколу №15.00035061.0070081.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року №357 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 19 грудня 2016 року, на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).
Підставою прийняття вказаного наказу є атестаційний лист ОСОБА_2 від 12 вересня 2016 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.
2 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 7 листопада 2015 року.
Частиною 1 статті 1 Закону № 580-VІІІ встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням статті 3 Закону № 580-VІІІ, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Відповідно до вимог статті 47 Закону № 580-VІІІ, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.
Згідно пункту 10 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
При цьому, зі змісту пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.
Проходження служби в поліції регулюється Законом України Про Національну поліцію та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VІІІ).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліцію, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (стаття 56 Закону № 580-VІІІ).
Статтею 58 Закону № 580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.
Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.
Відповідно до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Отже, вказаний пункт Закону № 580-VІІІ передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як умови прийняття до служби в поліції, чи продовження подальшої служби в Національній поліції, тому, враховуючи, що розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ не передбачено винятків щодо атестування осіб, які були працівниками міліції та прийняті на службу до поліції, шляхом видання наказів про призначення за їх згодою у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, на таких осіб поширюються загальні вимоги законодавства щодо підстав та порядку проведення атестування поліцейських.
Мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону № 580-VІІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України Про Національну поліцію, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України Про Національну поліцію, атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
Отже, проведення атестації поліцейських передбачено Законом України Про Національну поліцію.
Приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, суд вважає, що метою проведення атестації і при призначенні на вищу посаду, і для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, і для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив службової кар'єри.
Така мета атестації є незмінною та проводиться у випадках, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону України Про Національну поліцію, отже, оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів ОСОБА_2 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області здійснена правомірно.
Поряд із Законом № 580-VІІІ, правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації) врегульовано Законом України Про професійний розвиток працівників від 12.01.2012 № 4312-VI.
Положеннями частин 1 та 3 статті 13 Закону України Про професійний розвиток працівників передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.
Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 року Атестаційною комісією №24 було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді, та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року №357 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 19 грудня 2016 року, на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.
Надаючи правову оцінку рішенню атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає наступне.
Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.
Розділом ІV Інструкції № 1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.
Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465, атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.
За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції № 1465, керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.
В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.
Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.
Відповідно до пунктів 10, 11 Розділу ІV Інструкції № 465, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.
За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.
За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.
При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).
Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.
Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.
Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також зясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.
Згідно з пунктами 20-23 Інструкції № 1465, усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.
Судом встановлено, що 25.02.2016 року начальником відділу Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складено атестаційний лист на ОСОБА_2 Згідно змісту атестаційного листа позивач за період служби в органах внутрішніх справ та займаній посаді характеризується виключно позитивно, який містить відомості про проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ. Також, в атестаційному листі надана оцінка особистим та професійним якостям позивача, його ставлення до служби. Характеристика за своїм змістом є позитивною.
Згідно висновку прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа) - ОСОБА_2 займаній посаді відповідає.
Як вбачається з розділу ІІІ атестаційного листа, позивач отримав наступні бали за результатами тестування: тестування на загальні навички 18/60 балів; професійний тест - 18/60.
12.09.2016 року Атестаційною комісією №24 було проведено співбесіду з ОСОБА_2
Як вбачається зі змісту протоколу співбесіди, членами атестаційної комісії під час проведення атестування ОСОБА_2 було досліджено наступні документи: атестаційний лист; декларацію про доходи; послужний список (форма 1); інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України Про очищення влади; інформацію з відкритих джерел.
Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи для подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Як вбачається зі змісту додатку до протоколу № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 року, підставами для прийняття рішення щодо невідповідності позивача займаній посаді і звільненні його зі служби зазначено наступне: незадовільні результати тестів та низький рівень теоретичних знань.
Поряд з цим, суд зазначає, що мотивів, якими атестаційна комісія керувалась під час прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді, протокол не містить. Зокрема, в ньому відсутні будь-які посилання на обставини, що свідчать про недостатній рівень професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал, інших обставин, що свідчать про невідповідність особи позивача посаді, яку він займає.
Закон України Про Національну поліцію, та Інструкція № 1465 не наділяють членів атестаційних комісій правом вирішувати питання можливості перебування особи на службі в поліції виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід до оцінювання може призвести до прийняття необ'єктивних, необґрунтованих і, як наслідок, неправомірних рішень.
З протоколу № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 р. вбачається, що атестаційна комісія в порушення вимог статті 57 Закону України Про Національну поліцію та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465 не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.
Стосовно посилань відповідача на незадовільні результати тестування, як на обставину, що свідчить про службову невідповідність позивача, суд зазначає, що згідно положень Інструкції №1465 результати тестування обов'язково враховуються Атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.
Також, приймаючи рішення атестаційна комісія не надала оцінку висновкам прямого керівника позивача, не обґрунтувала непогодження із позитивним висновком. Оскільки докази мають відповідати критеріям належності та допустимості, мотиви прийняття рішення мають бути викладені в самому рішенні, і не можуть бути в подальшому пояснені членами атестаційної комісії.
Суд зауважує, що визначення терміну службова невідповідність, Закон України Про Національну поліцію - не містить. Разом з тим, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, практики Верховного суду України (справа 21-13а14), можна дійти висновку, що особами, що не відповідають займаним посадам, є не тільки працівники в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, але й особи, які порушують установлені чинним законодавством порядок і правила несення служби. До таких осіб можна віднести й осіб, які зловживали своїми правами, порушували встановлені чинним законодавством обов'язки по виконанню служби. Отже, у конкретних справах мають значення фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.
Слід також зазначити, що статтею 61 Закону України Про Національну поліцію визначені обмеження, пов'язані зі службою в поліції.
Не може бути поліцейським: 1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку; 3) особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією; 6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обов'язків потрібен такий допуск; 7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я; 8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.
Матеріали атестування не містять даних, наявність яких виключає можливість проходження позивачем служби в поліції.
Крім того, пунктом 15 розділу ІУ Інструкції передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Отже, наслідком невідповідності займаній посаді за результатами тестування є, у тому числі, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність. Дійшовши висновку про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційна комісія не обґрунтувала необхідність звільнення його зі служби в поліції при наявності позитивної характеристики безпосереднього та прямого керівників, проходження тестування, не розглянувши, при цьому, можливості переведення на нижчу посаду за наявності обґрунтованих підстав.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що при проведенні атестування позивача не були дотриманні вимоги Закону України Про Національну поліцію та Інструкції № 1465, у зв'язку із чим висновки Атестаційної комісії №24 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, викладені в протоколі № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 р. не можуть бути підставами для звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію, отже і наказ Головного управління Національної поліції України від 19.12.2016 р. № 357 о/с, винесений на підставі протиправного висновку Атестаційної комісії №24, викладеного у протоколі № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 р., в частині звільнення позивача також не є правомірним.
Відновлення порушених прав позивача має бути здійснено шляхом визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №24 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформленого протоколом № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 р., та спірного наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 р. № 357 о/с, поновлення ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді поліцейського Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Також, на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підлягає стягненню грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Згідно частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Суд вважає, що підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу наявні, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, при виконанні рішення, після поновлення позивача на роботі, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області має розрахувати суму заробітної плати за відповідною посадою за час вимушеного прогулу за період, визначений судом.
За змістом частини 1 статті 69 та частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Всупереч викладеним положенням, відповідачем, як субєктом владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про наявність підстав для прийняття рішення про невідповідності позивача займаній посаді, надано не було.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області не надано беззаперечних письмових доказів на підтвердження своєї позиції, отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.
Так, згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Частиною 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Враховуючи те, що предметом у справі є стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, суд вважає за необхідне повернути позивачу понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн., сплачений згідно квитанції №0.0.681405709.1 від 04.01.2017 року.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду про присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 24 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформлене протоколом ОП № 15.00035061.0070081 від 12.09.2016 року про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді з подальшим звільненням зі служби в поліції через службову невідповідність та зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «п.4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», прийняте стосовно ОСОБА_2.
Визнати протиправним та скасувати наказ №357 о/с Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 року по 09 червня 2017 року.
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору відповідно до квитанції №0.0.681405709.1 від 04.01.2017 року на суму 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) за подання до адміністративного суду позову.
Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді, та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1