Справа № 804/4493/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 р.Справа №804/4493/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що:
- 14.09.2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення, яким зобовязано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 232278,08 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб;
- оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки сформоване на підставі акту, а наведені в акті розрахунки не відповідають дійсності та є суперечливими між собою;
- суми штрафних санкцій не відповідають наведеним періодам, а кількість днів затримки за цими платежами є сумнівними;
- податкове повідомлення-рішення складено за наслідками проведення незаконної перевірки, висновки якої не відповідають фактичним обставинам та не містить посилань встановленої форми, необхідних для висновків камеральної перевірки.
Представник позивача клопотав про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представником відповідача надані витребувані судом документи.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що 15.04.2016 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток, екологічного податку, рентної плати та місцевих податків управління податків і зборів з юридичних осіб ОСОБА_3 проведена перевірка платника земельного податку ПАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» з питання своєчасності сплати земельного податку, за результатами якої складений акт від 15.04.2016 року №452/12-02/14313332.
Вказана перевірка по суті є фактичною, оскільки наказ про проведення планової або позапланової перевірки не видавався.
Згідно акту перевірки та інтеграційних карток вбачається відображення порушення платником податків термінів погашення грошових зобовязань з плати за землю протягом строків, визначених пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, які виникли на підставі:
- рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 30.04.2013 року, граничний термін сплати 01.02.2013 року, дата сплати 23.12.2015 року, кількість днів затримки сплати 1086, сума сплаченого податкового боргу 1044,25 грн.;
- рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 31.07.2015 року, граничний термін сплати 01.07.2015 року, дата сплати 25.03.2016 року, кількість днів затримки сплати 268, сума сплаченого податкового боргу 3766,75 грн.;
- рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 31.07.2015 року, граничний термін сплати 01.07.2015, дата сплати 03.03.2016, кількість днів затримки сплати 246, сума сплаченого податкового боргу 94,15 грн.;
- рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 31.07.2015 року, граничний термін сплати 01.07.2015 року, дата сплати 23.12.2015 року, кількість днів затримки сплати 175, сума сплаченого податкового боргу 2107,60 грн.;
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
1. В заявленому спорі оскаржується нарахування штрафу за затримку сплати узгоджених грошових зобовязань з земельного податку на термін від 31 до 1088 днів.
Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
При цьому, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань (стаття 113 Податкового кодексу України).
Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобовязання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно із підпунктами 286.2, 286.3 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обовязку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
В розглянутому спорі позивачем обраний щорічний порядок звітування, що вбачається із матеріалів справи.
Оскільки пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України повязує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов'язань закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, суд дійшов висновку про нарахування суми штрафу при несвоєчасній сплаті земельного податку за вищевказані періоди на суму 3819,57 за несвоєчасне погашення грошових зобовязань, визначених самостійно платником податків в декларації за 2013 рік, із граничним терміном подання до 20 лютого 2013 року, поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув 20 лютого 2016 року, а оскаржуване рішення винесено 14 вересня 2016 року.
3. Вирішуючи питання правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить із того, що контролюючим органом виявлені порушення всупереч встановленого порядку, а саме шляхом проведення камеральної перевірки, коли як такі порушення до 01.01.2017 року мали б бути виявлені під час позапланової або планової перевірки.
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на період проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Абзацом другим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно із пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів та яка проводиться на підставі, зокрема, податкових декларацій (розрахунків).
Таким чином, своєчасність та повнота сплати податків віднесена до предмету документальної перевірки відповідно до законодавства, яке діяло до 31.12.2016 року.
Камеральною, до 01.01.2017 року, вважалась перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Статтею 76 Кодексу визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
В цій справі камеральна перевірка проведена 15.04.2016 року. Декларації з плати за землю, що піддані зазначеній камеральній перевірці, подані з 2013 року.
Таким чином, предметом камеральної перевірки до 01.01.2017 року була податкова звітність, зокрема, щодо плати за змелю (орендної плати з юридичних осіб) відповідно податкова декларація (податковий розрахунок), із перевіркою заявлених у ній даних.
Фактично проведеною перевіркою досліджено питання своєчасності сплати:
- самостійно задекларованих грошових зобов'язань;
- зобов'язань, нарахованих до сплати на підставі судових рішень по яких не зазначено ані номер судового рішення, ані строк такого нарахування (граничний термін сплати), лише з інтегрованих карток вбачається, що такими рішеннями надавалось відстрочення/розстрочення.
Вищенаведений предмет перевірки виходить за межі камеральної перевірки, який був встановлений на дату її проведення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку з порушенням абзацу другого пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.
Поряд з цим, суд зазначає, що з 01.01.2017 року законодавець усунув прогалини податкового законодавства у розглянутих правовідносинах шляхом прийняття 21 грудня 2016 року Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII, а саме:
- підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту: «Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах»;
- статтю 76 доповнено пунктом 76.3 такого змісту: «76.3. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу».
Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України, що діяли на час спірних правовідносин, дає підстави стверджувати, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати узгодженого грошового зобовязання.
Суд вважає за необхідне зазначити, що податковим законодавством закріплено вичерпний перелік підстав для проведення камеральних перевірок, зокрема, щодо помилок (порушення) у даних податкової звітності чи неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, в результаті чого (у разі виявлення порушень) обовязково має бути складено саме акт камеральної перевірки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», предмет якої не підпадає під поняття камеральної перевірки згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України на день проведення перевірки, що, у свою чергу, вказує на невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок, та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності у звязку із цим правових наслідків такої.
Зазначений висновок відповідає неодноразово висвітленій правовій позиції Верховного Суду України.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Контролюючий орган у цій справі є субєктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3484,18 грн.
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 3484,18 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1