Справа № 750/6252/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6252/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Літвіної Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.17 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області, Управління пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області, Управління пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.17 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у Червоногвардійському районі м. Макіївки від 16.11.2011 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Червоногвардійському районі м. Макіївки та Управління Пенсійного фонду України у м. Дружківці в межах своєї компетенції вчинити дії, спрямовані на відновлення виплати раніше призначеної позивачу пенсії за віком, здійснювати її щомісячну виплату в розмірі не меншому прожиткового мінімуму (на час здійснення виплати), а також сплатити заборгованість, що виникне внаслідок відновлення виплати пенсії, починаючи з 01.03.2017 року і до дня здійснення повного розрахунку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач народилася 30.09.1956 року в с. Пучуг Кубінського району (Азербайджан). 30.09.2011 року їй виповнилося 55 років. З лютого 1999 року позивач постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1.

30.09.2011 року позивачу виповнилося 55 років. Станом на день досягнення 55-річного віку позивач мала 9 років 3 місяці 3 дні страхового стажу роботи.

05.09.2011 року позивач звернулася до Відповідача 1 із заявою про призначення їй пенсії за віком, яку зареєстровано під № 897. Розглянувши вказану заяву, Відповідач 1 ухвалив рішення про призначення позивачеві з 01.10.2011 року пенсії за віком у розмірі 764 грн.

16.11.2011 року Відповідач 1 ухвалив рішення № 416 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком, внаслідок чого, починаючи з 01.11.2011 року, виплату пенсії було припинено.

Вказане рішення мотивоване посиланням на статтю 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону від 08.07.2011 № 3668-VI, якою з 01.10.2011 року збільшено страховий стаж, що дає право на отримання пенсії за віком до 15 років. Крім того, збільшено пенсійний вік особи до 60 років. Водночас, нормою цієї статті дозволено жінкам, які народилися до 30.09.1956 року включно, реалізувати своє право на пенсію за віком з досягненням 55-річного віку, але за наявності 15 років страхового стажу.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач 03.07.17 року звернулася до суду за захистом своїх прав, просила поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.17 року позовні вимоги за період з 01.01.14 року по 02.01.17 року було залишено без розгляду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач набула право виходу на пенсію за віком по факту досягнення 55-річного віку та 30.09.2011 року, ще під час дії попередньої редакції статті 26 Закону № 1058-ІV; вказане право вона практично реалізувала 05.09.2011 року виконавши процедуру, встановлену частиною другою статті 44 Закону № 1058-ІV, шляхом подання Відповідачу 1 відповідної заяви разом з усіма документами, необхідними для призначення їй пенсії за віком та на що Відповідач 1 ухвалив рішення про призначення позивачу пенсію за віком та почав реально виплачувати її; змінена редакції статті 26 Закону № 1058-ІV, що діє з 01.10.2011 року, з огляду на приписи статті 58 Конституції України, не поширюється на позивача, оскільки позбавляє її права на пенсію за віком, що суперечить статті 22 Конституції, яка забороняє звуження змісту та обсягу вже існуючих прав і свобод, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України, закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створення мережі державних, комунальних, приватних закладів за догляду за непрацездатними.

Згідно зі ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач виконала всі встановлені законодавством вимоги, надавши повний пакет документів, необхідних для призначення пенсії за віком. На що і отримала повідомлення про призначення пенсії довічно. Проте, як вбачається із Рішення №416 про відмову в призначенні пенсії за віком(а.с. 12), позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач є особою непрацездатного віку, яка виконала всі вимоги, необхідні для призначення пенсії, а змінена редакція ст.26 Закону №1058-ІV, не може поширюватись на позивача при призначенні пенсії, оскільки дана норма набрала чинності 01.10.11 року, а Заява була подана позивачем 05.09.11 року. Тому, враховуючи приписи Конституції України та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невід'ємне право позивача на отримання пенсії з 03.01.17 року(з урахуванням строку позовної давності).

Пунктом 1 постанови Пенсійного фонду України «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників» від 12.05.2015 № 9-1, обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 № 41/26486, здійснювати управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також обєднаним управлінням Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови (далі управління Фонду, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників). У додатку до вищезгаданої Постанови наведена інформація про те, що Відповідач 1 віднесений до категорії тих, що тимчасово не здійснює або здійснює не в повному обсязі свої повноваження. Місцезнаходженням Відповідача 1 зафіксовано наступну адресу: 84200, м. Дружківка, вул. Ярослава Мудрого, 40 (тобто територія, яка підконтрольна органам державної влади України); за цією ж адресою знаходиться Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці (далі Відповідач 2), яке визнано таким, що здійснює повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта про те, що позивач мала б звернутися до органу ПФУ за місцем фактичного проживання, оскільки відповідно до існуючого порядку, позивачу спочатку необхідно відновити виплату пенсії, а потім вже звертатися до територіального органу ПФУ за місцем проживання із заявою для передачі пенсійної справи та її подальшого обслуговування.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області не має правонаступництва УПФУ в Червоноградському районі м.Макіївки та на них не покладено функції з обслуговування пенсіонерів, з огляду на те, що відсутність чіткого розмежування повноважень між органами ПФУ в законодавстві не може позбавляти позивача законного права на пенсію, яке гарантується Конституцією України. А тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зобов'язання обох відповідачів вжити в межах їх компетенції заходів щодо поновлення прав позивача з відновлення та виплати пенсії за віком, починаючи з 03.01.2017 року.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України). Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України. Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.160, 167,183-2,195,197,198,202,205, КАС України , суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.17 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Судді: Коротких А.Ю.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.