Справа № 808/1602/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" жовтня 2017 р.Справа № 808/1602/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

за участю: секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_3» ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №808/1602/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_3» ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.06.2017 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_3» ОСОБА_4, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до Переліку вкладників ПАТ « Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 200000,00 грн.;

-зобовязати відповідача включити її до Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду додаткову інформацію про неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 200000,00 грн. для внесення даних щодо неї до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року позов задоволенно.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_5 до Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязати ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 включити ОСОБА_5 до Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_5 для внесення даних щодо неї до Загального реєстру вкладників ПАТ ОСОБА_3, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21.12.2015 року та 08.02.2016 року ОСОБА_5 уклала з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договори №980-015-000164882 (з додатковою угодою) та №980-015-000186689 «Суперкапітал (з виплатою процентів щомісячно) відповідно, згідно до яких позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. та 125000,00 грн. відповідно, на строк, передбачені цими договорами, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязується повернути кошти позивачу та виплатити проценти на рахунок вкладника №4701, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.10, 101-102).

19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» ОСОБА_5 було здійснено повернення 100308,26 грн. на банківський рахунок №4701.

19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» ОСОБА_5 було здійснено повернення 126014,32 грн. на банківський рахунок №4701.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 травня 2016 року ОСОБА_5 уклала з ПАТ «Банк Михайлівський» договори №980-015-000244979 та №980-015-000244948 банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» відповідно до яких ОСОБА_3 відкриває на імя позивача вкладні (депозитні) рахунки №4703 та №4702 відповідно в гривні для зберігання грошей в розмірі 189000,00 грн. та 31000,00 грн. відповідно, і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень ОСОБА_5. За умовами договору ОСОБА_3 сплачує відсотки за вказаними вкладами та сплачує суму вкладу на рахунок вкладника № 4701, відкритий раніше в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.8, 9).

В той же день, 20 травня 2016 року ОСОБА_5 перерахувала з рахунку №4701 на свій рахунок №4702 суму 31000,00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-015-000244948 від 20.05.2016 року.

Також 20 травня 2016 року ОСОБА_5 перерахувала з рахунку №4701 на рахунок №4703 суму 189000,00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору №980-015-000244979 від 20.05.2016 року.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року за №4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

ОСОБА_2 особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_6

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду:

- ОСОБА_4 з 25.01.2017 року визначені ст.ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- ОСОБА_7 з 25.01.2017 року визначені п. п. 4, 5, 6,8 ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З метою отримання свого вкладу за Договором банківського рахунка позивач надіслала 22.08.2016 року ОСОБА_2 особі Фонду заяву відповідного змісту з проханням включити її до переліку вкладників Банку.

На адресу позивача ОСОБА_2 особю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 направлено повідомлення від 21.09.2016 року про те, що на підставі статей 215-216 Цивільного кодексу України, статті 37 та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр»

- 19.05.2016 року в сумі 308,26 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-015-000164882 від 21.12.2015 року» на рахунок № 4701,

- 19.05.2016 року в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000164882 від 21.12.2015 р.» на рахунок №4701,

- 19.05.2016 року в сумі 125000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000186689 від 08.02.2016 р.» на рахунок №4701,

- 19.05.2016 року в сумі 1014,32 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000186689 від 08.02.2016 р.» на рахунок №4701,

- 20.05.2016 року в сумі 189000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит по договору №980-015-000244979 від 20.05.2016» на рахунок №703,

- 20.05.2016 року в сумі 31000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит по договору №980-015-000244948 від 20.05.2016» на рахунок №64702,

що належать ОСОБА_5, є нікчемними (а.с.20).

Не погодившись з рішенням ОСОБА_2 особи Фонду щодо не включення її в Перелік вкладників Банку, позивач оскаржила вказане рішення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які надійшли від ТОВ «ІРЦ» на поточний рахунок позивача є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На думку суду, відповідач не довів належними доказами фактів, які б свідчили про наявність обставин, які слугували підставою для визнання нікчемними операцій з перерахування цих коштів. Сам факт здійснення транзакцій під час дії постанови Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ не є достатньою підставою для визнання цих транзакцій нікчемними. ОСОБА_5 як вкладник Банку має бути включена в перелік вкладників, яким слід відшкодувати кошти за їхніми вкладами в цьому Банку за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон №4452-VI).

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону №4452-VI передбачено, що під виведенням неплатоспроможного банку з ринку слід розуміти заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

За частиною першою статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

За частиною першою статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

За частиною другою статті 26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Перелік підстав, за наявності яких Фонд не відшкодовує коштів за вкладами зазначено у частині четвертій статті 26 Закону № 4452-VI.

Відповідно до частини пятої, шостої статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; Обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону №4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Частиною другою статті 38 Закону №4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За пунктами 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п.1 частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, ОСОБА_2 особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в неплатоспроможному банку за рахунок коштів Фонду (з урахуванням положень статті 26 Закону №4452-VI). Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону №4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону №4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частини перша, друга статті 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини перша, друга статті 1068 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, судом першої інстанції встановлено, що до запровадження в Банку тимчасової адміністрації позивач уклала з Банком Договори банківських рахунків від 20 травня 2016 року, на підставі яких їй відкрито розрахункові рахунки в цьому Банку (№4703 та №4702). Крім того, позивач мала відкритий раніше банківський рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» №4701.

19 травня 2016 року на рахунок №4701 зараховано кошти на суму 1000000,00 грн. та 125000 грн., які надійшли від ТОВ «ІРЦ» (на виконання Договорів позики від 21.12.2015 року та від 08.02.2016 року).

Судом першої інстанції зясовано, що ОСОБА_2 особа Фонду не включив ОСОБА_5 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у звязку з тим, що переказ коштів (транзакції), здійснені ТОВ «ІРЦ» 19 травня 2016 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 (перерахування коштів на суму 100000,00 грн. та 125000,00 грн. (сума позики), 308,26 грн. та 1014,32 грн. (проценти за позикою), а також переказ коштів (транзакції), здійснені ОСОБА_5 зі свого рахунку на свої ж рахунки в цьому банку на суму 189000,00 грн. та 31000,00 грн. є нікчемними.

Підставою нікчемності зазначено положення статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 37, пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Відповідач фактично визнав нікчемними шість розрахункових банківськіх операцій з перерахування коштів з одного рахунку на інший. На дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які позивач передавала в позику ТОВ «ІРЦ» на умовах Договорів позики від 21.12.2015 року та 08.02.2016 року вже обліковувалися на його розрахунковому рахунку в Банку (№4701), позаяк ТОВ «ІРЦ» повернуло їх йому разом з нарахованими процентами.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в розумінні статті 2 Закону №4452-VI позивач є вкладником Банку, а кошти, які надійшли для нього як вкладника за Договором банківського рахунку, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону. Також є підстави погодитися з висновком про те, що та обставина, що розрахунково-касове обслуговування клієнта здійснено під час дії згаданої вище постанови регулятора, зважаючи на наведене вище, не є достатньою підставою для визнання нікчемними розрахункових операцій банку.

Зважаючи на встановлені в цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на положення пунктів 7-9 частини третьої статті 38 закону №4452-VI та на положення статей 215, 216 Цивільного кодексу України, як на правову підставу для визнання зазначених вище транзакцій нікчемними, є необґрунтованими.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_3» ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №808/1602/17 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №808/1602/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 03 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак