Справа № 815/4447/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4447/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретаря судового засідання Соколова М.С.

за участі:

представника позивача - Бейгельзімера М.Г. (за довіреністю),

представника відповідача - Солтовської Р.О. (за довіреністю),-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом приватного підприємства "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення "№, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 31 серпня 2017 року надійшов адміністративний позов приватного підприємства "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № підписано не керівником (заступником керівника) контролюючого органу, а отже податкове рішення-повідомлення № є протиправним. Відповідач, не є контролюючим органом обласного та центрального рівнів, а є лише територіальним структурним підрозділом Офісу великих платників податків, що випливає зі Структури Офісу. В Акті про результати камеральної перевірки від 21.04.2017 року № 159/28-10-49-09/37171037/25 зроблено висновок стосовно несвоєчасної сплати позивачем суми податку по податковому повідомленню-рішенню від 18.01.2017 року № , що призвело до утворення податкового боргу в сумі 51859,10 грн. Висновок щодо запізнілої сплати спростовується платіжним дорученням позивача від 27.01.2017 року № 343, тобто сплаченим в межах 10 календарних днів від дати податкового повідомлення-рішення № , як того вимагає п.57.3 Податкового кодексу України. Сплату було переказано на вказаний в податковому повідомленні-рішенні від 18.01.2017 року № бюджетний рахунок № 0008 УК в м. Одеса /Приморський район/, код 11021000 в установі банку ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 та з наведеною в цьому податковому повідомленні-рішенні вказівкою про призначення платежу:*;131, сплата грошових зобов'язань за актом перевірки від 28.12.2016 року № 6615/15-53-14-03/37171037. Навіть, якщо переказ податкового зобов'язання до державного бюджету було зроблено позивачем на бюджетний рахунок, відмінний від того, в якому позивач перебуває на обліку, в строк, встановлений п. 57.1 Податкового кодексу України, то ця помилка не містила б ознак його бездіяльності при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання і була не в змозі стати підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 Податкового кодексу України. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 Податкового кодексу України. До того ж, оскільки переказану суму зараховано на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення бюджетного рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій. Тотожну думку викладено також у постановах Верховного Суду України від 16.06.2015 року № 21-377а15 та від 02.12.2015 року № 826/6059/13-а.

Враховуючи вищевикладене, приватне підприємство "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві та надані до суду докази та просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.34-35) в яких, з посиланням на положення п.57.3 ст.57, ст.126 Податкового кодексу України, зазначає, що камеральну перевірку проведено на підставі п.п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України. В порушення п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України платником несвоєчасно здійснена сплата податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 18.01.2017 року сумі 51859,10 грн., а саме: 1) підприємство повинно було сплатити узгоджену суму податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 18.01.2017 року в сумі 51860 грн., граничний термін сплати до 28.01.2017 року. Станом на 28.01.2017 року на картці особового рахунку (код платежу 11021000) обліковувалася переплата у сумі - 0,9 грн. Сума податкового боргу, який утворився внаслідок порушення вищезазначеного податкового законодавства на 28.01.2017 року - дату встановленого строку сплати податку склала 51859,10 грн. Згідно ст.126 Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків належних до сплати сум, а саме: 5185,91 грн. Дані перевірки свідчать, що ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" () несвоєчасно здійснив сплату податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.01.2017 року, що призвело до утворення податкового боргу у сумі 51859,1 грн., відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 розділу II Податкового кодексу України. Підприємство ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" не згодне з висновками акту, посилаючись тільки на податкове повідомлення-рішення та платіжне доручення, за яким здійснено сплату, копії яких були надані. Офіс великих платників податків Державної податкової служби з доводами ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" не згодне з наступних причин: Відповідно до наказу ДФС України від 26.12.2016 року №1036 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2017» затверджено Реєстр ВПП на 2017 рік. ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" за критеріями, визначеними ст. 14 Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, відповідає визначенню великого платника податків, та ввійшло до Реєстру ВПП на 2017 рік, отже з 1 січня 2017 року знаходиться на обліку в Одеському управлінні Офісу великих платників податків Державної податкової служби, отже повинно сплачувати всі платежі на рахунки, які рахуються за Одеським управлінням Офісу великих платників ДФС. Підприємство ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" листом від 04.01.2017 року №461/10/28-10-49-09 було повідомлено щодо зміни місця податкового обліку і зазначені реквізити бюджетних рахунків. До того ж підприємством не надано виписку банку щодо перерахування коштів за податковим повідомленням-рішенням на рахунок, якій зазначено в повідомленні-рішенні № від 18.01.2017 року та підтвердження Головним управлінням ДФС в Одеській області надходження коштів, визначених в податковому повідомленні рішенні № від 18.01.2017 року.

Враховуючим вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову з підстав зазначених в письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" код за , зареєстровано як юридична особа 02.07.2010 року, 06.07.2010 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби за 106677.

Як стверджує представник відповідача та не заперечувалось представником позивача, з 01.01.2017 року приватне підприємство "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" перебуває на обліку а Офісі великих платників податків Державної фіскальної Служби.

Судом встановлено, що 18.01.2017 року ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки від 28.12.2016 року №6615/15-53-14-03/37171037, яким встановлено порушення позивачем п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток, 11021000 за податковим зобов'язанням у розмірі 51860,00 грн. (а.с.15).

У вказаному податковому повідомленні-рішенні № від 18.01.2017 року зазначено, що сума нарахованого грошового зобов'язання підлягає сплаті протягом десяти календарних днів, що настає за днем отримання цього повідомлення-рішення (при проведенні адміністративного чи судового оскарження - протягом десяти календарних днів, наступних за днем узгодження), відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України на бюджетний рахунок одержувача №0008 у м.Одесі/Приморський р-н код 38016923 в установі банку ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу *;131; сплата грошових зобов'язань за актом перевірки від 28.12.2016 №6615/15-53-14-03/37171037.

Податкове повідомлення-рішення № від 18.01.2017 року отримано 18.01.2017 року ОСОБА_3 про що свідчить підпис у відповідній графі цього рішення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 76 Податкового кодексу України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

21 квітня 2017 року на підставі п.20.1.4, п.20.1, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділку податкового супроводження підприємств переробної промисловості та реалізації підакцизної продукції Одеського управління Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку, щодо своєчасності сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств по податковому повідомленню-рішенню № від 18.01.2017 року на суму 51860,00 грн., код 85, платіж 11021000 приватного підприємства «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС» за результатом якої складено акт «Про результати камеральної перевірки» №159/28-10-49-09/37171037/25 (а.с.12-13).

Вказаним актом перевірки встановлено, що ПП «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС» () несвоєчасно здійснив сплату податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.01.2017 року, що призвело до утворення податкового боргу у сумі 51859,1 грн., відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 розділу II Податкового кодексу України.

Такого висновку перевіряючий дійшов з огляду на наступне. Так, в аті зазначено, що в порушення п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України платником несвоєчасно здійснена сплата податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 18.01.2017 року сумі 51859,1 грн. а саме: 1) підприємство повинно було сплатити узгоджену суму податкового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню № від 18.01.2017 року в сумі 51860 грн., граничний термін сплати до 28.01.2017 року. Станом на 28.01.2017 року на картці особового рахунку (код платежу 11021000) обліковувалася переплата у сумі - 0,9 грн. Сума податкового боргу, який утворився внаслідок порушення вищезазначеного податкового законодавства на 28.01.2017 року дату встановленого строку сплати податку склала 51859,1 грн. Згідно ст.126 Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків належних до сплати сум, а саме 5185,91 грн.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 21.04.2017 року №159/28-10-49-09/37171037/25 позивач подав письмові заперечення від 27.04.2017 року №36 до Одеського Управління офісу великих платників податків ДФС (а.с.13) за результатами розгляду яких Одеським управлінням Офісу великих плавників податків Державної фіскальної Служби надано відповідь від 12.05.2017 року №25770/10/28-10-49-09 (а.с.14) про залишення без змін висновків акту перевірки.

На підставі вказаного акту перевірки та висновку про результати розгляду заперечень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.05.2017 року №, яким позивачу за затримку на 2 календарних дні сплати грошового зобов'язання в розмірі 51859,10 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 5185,91 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств (а.с.10). До вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем складено розрахунок (а.с.11).

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; ри затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Відповідно до п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Так, як вже зазначалось вище ПП «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС» у зв'язку із затримкою на 2 дні сплати узгодженої суми грошового зобов'язання у розмірі 51859,10 грн. застосовано штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому граничним терміном сплати грошового зобов'язання у розмірі 51859,10 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.01.2017 року було 28.01.2017 року.

Судом встановлено, що 27 січня 2017 року ПП «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС» на бюджетний рахунок одержувача №0008 у м.Одесі/Приморський р-н код 38016923 в установі банку ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 сплачено 51860,00 грн. із зазначенням у графі «призначення платежу»:*;131; сплата грошових зобов'язань за актом перевірки від 28.12.2016 №6615/15-53-14-03/37171037, що підтверджується платіжним дорученням №343, копія якого міститься в матеріалів справи (а.с.16).

Суд зазначає, що саме вищевказані реквізити для сплати суми грошового зобов'язання були зазначені ГУ ДФС в Одеській області у податковому повідомленні-рішенні № від 18.01.2017 року, яке і слугувало підставою для сплати вищевказаної суми на відповідний бюджетний рахунок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено сплату грошового зобов'язання на визначений ГУ ДФС в Одеській області рахунок в межах десятиденного строку.

З акту перевірки вбачається, що згідно платіжного доручення №145658661 від 30.01.2017 року ПП «ЯКІСТЬ ПЛЮС ГРАНІТ» 30.01.2017 року фактично сплачено суму боргу 51859,10 грн.

Суд зазначає, що повідомлення ПП «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС» листом від 04.01.2017 року №461/10/28/28-10-49-09 щодо зміни місця податкового обліку і зазначення реквізитів рахунку не є підставою вважати, що позивачем порушено п.57.3 ст.57 Податкового Кодексу України зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому суд звертає увагу на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. А тому дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.06.2015 по справі №21-377а15 здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений Податковим кодексом України, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений Податковим кодексом України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених Податковим кодексом України.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що сплата грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств здійснена 27.01.2017 року на рахунок самостійно визначений податкових органом (у податковому повідомленні-рішенні від 18.01.2017 року), суд приходить до висновку, що позивачем не було порушено граничний термін сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 51860,00 грн., у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Окрім того, суд враховує, що у спірному податковому повідомленні-рішенні № від 15.05.2017 року не вірно вказано найменування позивача.

Так, юридичною особою з кодом за є приватне підприємство «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС», натомість в вищевказаному податковому повідомленні-рішенні у графі «Найменування юридичною особи (відокремленого підрозділу) - платника податків» зазначено - приватне акціонерне товариство «ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС», код за .

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України).

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 15.05.2017 року.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 02.10.2017 року.

Суддя Вовченко O.A.

.