Справа № 642/1878/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 р.0Справа № 642/1878/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Перцової Т.С.
Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2017р. по справі № 642/1878/17
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_2 , перший відповідач), Міністерства оборони України (далі по тексту Міноборони, другий відповідач), в якому просив суд :
- визнати протиправним та скасувати п. 10 протоколу №31 від 31.03.2017 р. комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі по тексту Комісія Міноборони);
- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_4 та вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;
- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2017 року по справі № 642/1878/17, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано п.10 протоколу №31 від 31.03.2017р. комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України.
Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", Наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та Наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 640 грн. на користь Державного бюджету України.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Перший відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2017 року по справі № 642/1878/17 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на позивача не поширюється, оскільки інвалідність позивача настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, а не внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. Відповідно до абз.3 п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року (далі по тексту Порядок № 975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Таким чином, законодавець чітко визначає подію, з настанням якої у особи виникає право на отримання одноразової грошової допомоги, а саме день встановлення особі інвалідності, та саме цей день визначає законодавство, яким необхідно керуватися при виплаті одноразової грошової допомоги. Повторний огляд особи для підтвердження групи інвалідності, підвищення групи інвалідності не є моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги. Позивачу було встановлено третю групу інвалідності у 2010 році, тобто, до 01.01.2014 року, а тому при вирішенні питання про виплату позивачу грошової допомоги необхідно керуватися постановою Кабміну від 28.05.2009 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (перевірочні) збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі по тексту Порядок № 499).
Пояснив, що позивачем всупереч п.11 Порядку № 975 не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння особою собі тілесного ушкодження. Вважає, що акт судово-медичного обстеження (висновок експерта) не є документом, що свідчить про обставини та причини поранення.
Крім того, вказує, що вимога про зобов`язання Міноборони вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві є втручанням у дискреційні повноваження Міноборони як суб`єкта владних повноважень, однак, була задоволена судом першої інстанції.
Стверджує, що позовні вимоги до Харківського обласного військового комісаріату є передчасними, оскільки останнім не порушено прав позивача, та відсутні підстави вважати, що таке порушення відбудеться (щодо не надіслання документів позивача до Міноборони). Отже, Харківський обласний військовий комісаріат не є належним відповідачем по справі, повинен був бути виключений судом першої інстанції з числа відповідачів та залучений в якості третьої особи. З огляду на викладене, за змістом ст.183-2 КАС України, оскільки рішення по справі впливає на права та обов`язки третіх осіб, у даному випадку, Харківського обласного військового комісаріату, розгляд справ повинен був проводитись за загальними правилами адміністративного судочинства.
Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.
З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 21.07.2014 р., копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.26).
У 1985 році ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення голови, обличчя та правої руки (контузія головного мозку), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, внаслідок чого в подальшому позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності.
Згідно з витягом з протоколу №1098 від 30.04.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - отримані колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 множинне вогнепальне осколкове поранення голови, обличчя та правої руки (контузія головного мозку, 1985) наслідки яких у вигляді шкіряних рубців у зазначених анатомічних областях в подальшому призвели до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Як вбачається з висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №234-2013 від 27.03.2013 р. на підставі даних судово-медичного огляду ОСОБА_1 , у нього є давні рубці на волосистій частині голови, обличчі та правій руці, які є наслідком загоєння вогнепальних соколкових поранень. Поранення ОСОБА_1 могли бути отримані в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, тобто в строк, зазначений позивачем.
Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ №187864 від 17.07.2014 року ОСОБА_1 з 11.07.2014 року була встановлена IІ група інвалідності у зв`язку з пораненням та контузією, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с.9).
Постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 жовтня 2016 року по справі № 820/3122/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в недотриманні вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України при вирішенні питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Визнано протиправними та скасовано п. 11 протоколу від 13.05.2016 р. №35 Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути повторно питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для прицездатних осіб на дату - 11.07.2014 р. встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втарти працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», прийняти відповідне рішення (а.с.13-20).
Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 31.03.2017 року, пунктом 10 вказаного протоколу за результатами розгляду документів, що надійшли відповідно до постанови Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2016 року по справі № 820/3122/16 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року, повторно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на ненадання позивачем документу, що свідчить про обставини поранення.
Не погодившись з таким рішенням Міноборони, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування, визнання протиправною відмови Міноборони у призначенні й виплаті допомоги, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міноборони про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, зобов`язання Міноборони повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2016 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року по справі № 820/3122/16 встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відповідачем по справі протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні вказаної допомоги.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до статті 41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
За визначенням статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п. 4 ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. б ч. 1 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби (в тому числі і строкової) мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 р. по справі № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. по справі № 21-135а15, який в силу ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Частиною 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, станом на час встановлення позивачеві інвалідності ІІ групи 17.07.2014 року механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на неподання ОСОБА_1 документу, що свідчить про обставини поранення.
Колегія суддів вважає хибними такі доводи відповідача, виходячи з наступного.
Постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2016 року по справі № 820/3122/16, що набрала законної сили, у справі за позовом позивача до Міністерства оборони України спростовано доводи відповідача про необхідність подання позивачем додаткових документів, що свідчать про обставини та причини поранення.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Крім того, колегія суддів відмічає, що у відповідності до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі по тексту - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Отже, посилання відповідача на те, що позивачем не було надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - є помилковим.
В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол № 1098 від 30.04.2013 року, що здійснювалось для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії. Як вбачається з даного витягу, у позивача було виявлено, зокрема, множинне вогнепальне осколкове поранення голови, обличчя та правої руки (контузія головного мозку 1985 р.). Згідно з цим витягом поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 10).
Крім того, висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 234-2013 від 27.03.2013 року встановлено, що отримані позивачем вогнепальні осколкові поранення могли бути отримані в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, тобто, у строк, вказаний позивачем (а.с.11-12).
На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 1098 від 30.04.2013 року, яким встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, довідка МСЕК та висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначення документа про обставини поранення наведено у п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року. Вказаним нормативним актом передбачено, що для отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності особою також додається документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Разом з тим встановлено, що такий документ подається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Крім того, пунктом 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402, визначений порядок встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва) для учасників бойових дій при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби. Ці особи, незалежно від причин їх звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебуванням у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Саме в такому порядку Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України встановила причинний зв`язок поранення, контузії позивача з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Тобто, за змістом вказаного Положення категорія осіб, до якої належить позивач, при зверненні за отриманням одноразової грошової допомоги - не зобов`язана надавати додатково документ про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав належні документи, які зазначені в п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що подані позивачем документи є достатніми для вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
Інші доводи, які наведені першим відповідачем в апеляційній скарзі - настання інвалідності ОСОБА_1 внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, а не внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, непоширення на позивача Порядку № 975, встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок повторного огляду не були підставою для відмови позивачеві у призначенні допомоги, оформленої протоколом засідання комісії від 31.03.2017 року № 31.
Крім того, такі доводи відповідача були предметом судового розгляду в рамках адміністративної справи № 820/3122/16, однак, суд не знайшов їх обґрунтованими та такими, що є належною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, відповідачем Міністерством оборони України як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення та дій у спірних відносинах щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги по інвалідності.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування п. 10 протоколу Комісії Міноборони №31 від 31.03.2017 р. , а також визнання протиправною відмови Міноборони в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".
Беручи до уваги, що другим відповідачем саме відмовлено позивачеві у призначенні допомоги, а не повернуто на доопрацювання документи, складені ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема висновок про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності, з метою захисту прав позивача у спірних відносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міноборони щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
З приводу тверджень першого відповідача про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, зобов`язуючи Міноборони повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Як встановлено частиною 4 статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.
Тобто, судом за результатами розгляду справи може бути задоволено будь-яку з цих вимог, у тому числі й вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити пені дії.
Слід відмітити, що позивачем при зверненні до Міноборони надавались усі документи, необхідні для призначення йому одноразової грошової допомоги на підставі ст.16 Закону України Про пенсійне забезпечення, однак, у призначенні цієї допомоги ОСОБА_1 було відмовлено.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач у спірних відносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності.
Колегія суддів зауважує, що питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачеві вже двічі розглядалось в судовому порядку.
Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року по справі № 820/1254/16, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Харківського ОВК щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначенім і виплат одноразової грошової допомоги", зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів Міноборони висновок та всі передбачені до цього документи щодо виплати позивачу вказаної допомоги.
Крім того, як зазначалось вище, постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2016 року по справі № 820/3122/16, яка набрала законної сили, визнано протиправною відмову Міноборони у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлену пунктом 11 протоколу № 35 від 13.05.2016 року, та зобов`язано відповідача повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 вказаної допомоги.
Разом з тим, відповідач своїм рішенням від 31.03.2017 року повторно відмовив позивачеві у призначенні допомоги з тих же підстав, якими обґрунтоване рішення Міноборони від 13.05.2016 року № 35.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає очевидно необґрунтованим та таким, що заперечує сутність права позивача на належний і достатній спосіб судового захисту, твердження відповідача про те, що суд першої інстанції втрутився до дискреційних повноважень Міноборони, зобов`язавши відповідача повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі направлених Харківським ОВК висновку та документів.
Беручи до уваги встановлену судом першої та апеляційної інстанції неправомірність рішення та дій відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Міноборони повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та наказу Міноборони № 530 від 14.08.2014 року.
При цьому, суд не підміняє другого відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки не приймає рішення про призначення пенсії, а зобов`язує відповідача прийняти таке рішення за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2017р. по справі № 642/1878/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.