Справа № 750/6343/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Чернігів Справа № 750/6343/17
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Житняк Л.О.,
суддів Кашпур О.В., Непочатих В.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
представника позивача Акуленка В.М.,
представника відповідача-1 Тарасенко Н.В.,
представника третьої особи Тарасенка О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2, ЧОВК), третя особа на стороні позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПС України) в якому просить визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти від позивача та направити на адресу Міністерства оборони України заяву позивача з доданими документами та висновком щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерства оборони України розглянути заяву позивача про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, у відповідності до ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 станом на день встановлення інвалідності 27.10.2016.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час проходження військової служби в Республіці Афганістан у 1980 році, він отримав вогнепальне поранення в голову, внаслідок чого йому було встановлено ІІ групу інвалідності. В зв`язку з цим, позивач звернувся до Козелецького районного військового комісаріату із відповідною заявою та доданими до неї документами. В свою чергу, Чернігівський обласний військовий комісаріат листом повідомив позивача, що його заява була опрацьована Департаментом фінансів Міністерства оборони України. При цьому, також повідомив позивача, що особам які звільнились з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не здійснюється, у зв`язку з чим документи позивача повернуті йому без реалізації.
З наданої ЧОВК відповіді вбачається, що заява позивача з доданими документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась, пропозиції не формувались, протокол не складався і Міністру оборони України для прийняття рішення не подавався.
Вважаючи, що в даному випадку порушені його права стосовно нарахування та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва, позивач змушений звертатися до суду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні позов не визнав, надавши свої письмові заперечення (а.с.38-49) та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник відповідача-2 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. При цьому, у своїх запереченнях, поданих до Деснянського районного суду м.Чернігова (а.с.26-27) просив у задоволенні позовних вимог до ЧОВК відмовити, у зв`язку з їх передчасністю.
Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши що на його думку позивач правомірно вимагає саме з Міністерства оборони України розглянути його заяву щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в 1979-1982 роках у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР та був звільнений з цієї частини у запас, що сторонами не заперечується, і приймав участь в бойових діях на території республіки Афганістан з 24.02.1980 по 15.06.1980, що підтверджується довідкою від 02.11.2016 №3871 та копією військового квитка (а.с.11, 12).
Під час бойових дій на території республіки Афганістан, позивачем було отримано поранення, що підтверджено постановою Центральної військово-лікарської комісії Прикордонних військ України (а.с.10) та актом судово-медичного дослідження від 23.09.2004 №290 (а.с.8-9). Вказаними документами підтверджено факт того, що поранення отримані позивачем пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Внаслідок викладеного, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить довідка серії ВТЭ22 від 08.05.1990 № 061996 (а.с.14). Інвалідність встановлена терміном до 01.06.1995.
В подальшому, ОСОБА_1 безтерміново повторно встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, отриманим при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВБ від 27.10.2016 №045201 (а.с.15).
Маючи намір отримати гарантовану законодавством одноразову допомогу, позивач звернувся із заявою до Військового комісару Козелецького районного військового комісаріату (а.с.13), до якої були додані документи згідно переліку наведеного в заяві.
Вказана заява була переадресована Військовому комісару ЧОВК, про що свідчить лист від 31.10.2015 №3846 (а.с.29). В подальшому, документи ОСОБА_1 були надіслані листом від 04.11.2016 №5/4308с (а.с.31) на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, та розглянуті Департаментом фінансів Міністерства оборони України, про ЧОВК повідомлено листом від 21.04.2017 №248/3/6/1414.
Чернігівський ОВК, листом від 12.09.2017 № 5/1568 повідомив позивача, що після опрацювання його документів Департаментом фінансів Міністерства оборони України, було встановлено відсутність підстав для їх подання на комісію, внаслідок чого документи повертаються, як такі, що надіслані за неналежністю. Вказане, зокрема мотивується тим, що надіслані документи підтверджують проходження позивачем військової служби та звільнення з Прикордонних військ СРСР. Оскільки позивача було звільнено саме з Прикордонних військ, то і виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитись відповідним органом, з якого його звільнено (а.с.32).
Вважаючи вказану відмову, викладену у листі від 12.09.2017 № 5/1568 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, такою що є незаконною та прийнятою з порушенням процедури розгляду, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232 "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232).
Відповідно до ст.41 Закону № 2232 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011).
Так, у відповідності до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
В свою чергу, Закон України від 20.12.1991 № 2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Так, ч.1 ст.16 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік випадків, при настанні яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, визначені ч.2 ст.16 Закону № 2011 з системного аналізу якої, вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та характеру служби.
У свою чергу, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Пунктом 2 Порядку №975 визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією Постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникає з моменту встановлення інвалідності.
Згідно п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин: у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно з пунктами 11-12 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (п.12 Порядку № 975).
Приписами п.13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, згідно положень вищенаведеного нормативно-правового акту, рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовців приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку Міністерство оборони України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.
При цьому суд враховує, що з метою виконання Міністром оборони України положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 наказом Міністерства оборони України "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби" від 12.04.2007 № 168 (далі - Наказ) призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України.
Тобто, розгляд питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності у Міністерстві оборони України розглядається та приймається комісією.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних рішень щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідачем-1 не приймалось, документи, що були подані позивачем не розглядались, а отже, в порушення норм чинного законодавства, такі дії Міністерства оборони України є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.
Таким чином, оскільки в спірних правовідносинах саме на Міністерство оборони України, як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивача у зв`язку із встановленням останньому ІI групи інвалідності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву позивача про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, у відповідності до ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 станом на день встановлення інвалідності 27.10.2016 належить задовольнити.
При цьому, посилання відповідача на те, що позивач не був військовослужбовцем Збройних Сил України (оскільки відсутні будь які документи на підтвердження вказаних обставин) та проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу прикордонних військ КДБ СРСР, при тому, що Збройні Сили України, Міністерство оборони України не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, в зв`язку з чим, Міністерство оборони України є неналежним відповідачем, суд до уваги не бере, оскільки абз.9 п.1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
З аналізу вищевказаної норми вбачається, що для призначення військовослужбовцям пенсії до вислуги років останніх зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у, прикордонних військах колишнього СРСР. Вказана обставина, у свою чергу, свідчить про те, що у питаннях соціального захисту військовослужбовці Радянської Армії прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.
На даний час жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, які в свій час входили до складу Комітету державної безпеки СРСР. Відсутні також і нормативні приписи, які зобов`язують, або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.
На військовому обліку в органах Держприкордонслужби позивач не перебуває, будь-які інші правовідносини між Держприкордонслужбою та позивачем відсутні, призов та звільнення з цієї служби здійснювалось на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством позивач перебуває на обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України.
Отже, заперечення відповідача-1, які також покладені в основу відмови позивачу, викладений висновок суду не спростовують.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Чернігівського обласний військовий комісаріат прийняти від позивача та направити на адресу Міністерства оборони України заяву позивача з доданими документами та висновком щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, з порушеного питання Чернігівський ОВК позивачу не відмовляв, та за належністю направив його заяву та документи, отримані від Козелецького РВК, на адресу Міністерства оборони України. А отже, Чернігівський ОВК прав та законних інтересів позивача не порушував, оскільки, повторно із заявою про прийняття документів для виплати одноразової грошової допомоги та направлення їх на адресу Міністерства оборони України позивач не звертався, і відповідно зобов`язання Чернігвського ОВК вчинити певні дії, у вчиненні яких останній ще не відмовляв, є безпідставним, а такі позовні вимоги є необгрунтованими та передчасними.
Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. За таких обставин з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з доданими до неї документами.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуюча суддя Л.О. Житняк

Судді О.В. Кашпур

В.О. Непочатих