Справа № 520/4791/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/4791/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м.Одеси від 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

24.04.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення від 30.03.2017 року № 842747 "Про відмову у перерахунку пенсії"; зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії починаючи з дати призначення пенсії у розмірі 86% з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу, з урахуванням надбавки за спеціальне звання у розмірі, встановленому згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 15.09.2011 року № 51632/Ф/05-026 та інших виплат згідно з довідкою від 02.03.2017 року № 2989/Ф/15-53-05-26 з виплатою фіксованої індексації без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком - вересень 2011 року.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.03.2017 року № 842747 "Про відмову у перерахунку пенсії". Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії починаючи з 30 березня 2017 року у розмірі 86% з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу, з урахуванням надбавки за спеціальне звання у розмірі встановленому згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 15.09.2011 року № 51632/Ф/05-026 та інших виплат згідно з довідкою від 02.03.2017 року № 2989/Ф/15-53-05-26 з виплатою фіксованої індексації без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком. Також, на користь позивача стягнуто судовій збір у сумі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 20.06.2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що складові заробітної плати чітко визначені Законом України «Про державну службу». Інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань) не входять до складу заробітної плати державних службовців і не враховуються при обчисленні цього виду пенсії.

Також, апелянт вважає незаконним стягнення судом з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_2 судового збору, оскільки з 01.01.2017р. Пенсійний фонд та його органи звільнено від сплати судового збору.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Київського районного суду м.Одеси від 12.06.2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 16.09.2011 року перебуває на обліку в відділі пенсійного забезпечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 86% від заробітної плати.

При розрахунку пенсії позивача пенсійним органом не було включено розмір матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, а також зменшено надбавку за вислугу років з 40% на 25%, що зумовило ОСОБА_2 звернутися 22.03.2017 року до відповідача із заявою про приведення розміру пенсії, обчисленої не в повному обсязі з дати призначення у відповідність до законодавства України. До заяви надано довідку про складові заробітної плати від 15.09.2011 року № 51632/Ф/05-026, видану Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси.

Підставою для звернення з даним позовом до суду стало рішення пенсійного органу № 842747 від 30.03.2017 року про відмову у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VIII скасовано, зокрема статтю 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення від 30.03.2017 року № 842747 "Про відмову у перерахунку пенсії" та зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Київського районного суду м.Одеси. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 названого Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Щодо врахування надбавки за вислугу років, то як вбачається з довідки Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 15.09.2011 року № 51632/Ф/05-026 про складові заробітної плати, позивач, працюючи в податковій інспекції, отримувала заробітну плату, яка включала 40% винагороди за вислугу років, що становило 524,80 грн. Разом з тим, при обчисленні розміру пенсії, їй було враховано відповідно до Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 3 травня 1994 року №283 надбавку за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу та надбавки за ранг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 затверджено Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання (чинного, на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

Абзацом 3 зазначеної Постанови встановлено, що витрати на виплату винагороди за вислугу років здійснювати у межах фонду оплати праці передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України.

Таким чином, з наведеного вбачається, що винагорода за вислугу років, встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.03.2017 року № 842747 "Про відмову у перерахунку пенсії".

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Однак, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.03.2017 року № 842747 визнано протиправним, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 12.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 за період з вересня 2011 року по 23.10.2016 року залишив без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

При прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції залишено поза увагою та не вирішено позовні вимоги в період з 24.10.2016 року по 30.03.2017 року, які колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з вищезазначених підстав.

Також, судом не прийнято до уваги, що відповідач у даній справі звільнений від сплати судового збору на підставі п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому, згідно з частинами 1, 3 статті 94 КАС України, понесені позивачем судові витрати підлягають поверненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим оскаржувана постанова Київського районного суду від 12 червня 2017 року, відповідно до п. 4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду від 12 червня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.03.2017 року № 842747 "Про відмову у перерахунку пенсії".

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії починаючи з 24 жовтня 2016 року у розмірі 86% з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу, з урахуванням надбавки за спеціальне звання у розмірі, встановленому згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 15.09.2011 року № 51632/Ф/05-026, та інших виплат згідно з довідкою від 02.03.2017 року № 2989/Ф/15-53-05-26 з виплатою фіксованої індексації без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко