Справа № 826/23828/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» (далі – позивач, ТОВ «Євротранстелеком») до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

від 11.06.2015 №003238/1506, згідно якого нараховано штраф за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 7 573,20 грн.;

від 11.06.2015 №003239/1506, згідно якого нараховано штраф за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 161 883,65 грн.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та прийнятими всупереч нормам чинного законодавства.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Виходячи з положень частини 4 статті 122 КАС України, судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства, результати якої оформлено актом від 22.05.2015 №325/26-59-15-06-94.

Згідно висновків, викладених в акті від 22.05.2015 №325/26-59-15-06-94, відповідачем встановлено, що позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання по податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за 2014 рік протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме суму 75 732,00 грн. сплачено із затримкою 8 днів та суму 809 418,23 грн. - із затримкою 44 дні.

На підставі висновків акту перевірки, 11.06.2015 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №003238/1506, згідно якого нараховано штраф у розмірі 10% за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 7 573,20 грн. та №003239/1506, згідно якого нараховано штраф у розмірі 20% за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 161 883,65 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві.

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою статті 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом четвертим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують десяти мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У відповідності до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла станом на 31.12.2014) на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла станом на 31.12.2014) передбачено, що крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Згідно з підпунктом 153.3.4 пункту 153.4 статті 153 Податкового кодексу України, у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом 2014 року були виплачені дивіденди засновникам на загальну суму 5 000 000,00 грн. та одночасно сплачено авансові внески у зв’язку із виплатою дивідендів з податку на прибуток у розмірі 900 000,00 грн.

Відповідно до поданої декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік у р.20 наведено розмір сплачених протягом 2014 року авансових внесків у зв’язку з виплатою дивідендів у розмірі 900 000,00 грн., що відображено у додатку ЗП до декларації у рядку з кодом 13.3 та у рядку з кодом 13.5.2, у якому вся сума сплачених авансових внесків віднесена на зменшення нарахованої суми податку у наступних звітних періодах і не використана у звітному. Також у рядку з кодом 14 відображено податок на прибуток з від’ємним значенням, що складає «-842566,00».

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує на те, що у підприємства не повинно було виникнути податкового боргу, відповідно, в подальшому застосування штрафних санкцій за прострочення терміну сплати податкових зобов’язань, оскільки узгоджена сума податку на прибуток за 2014 рік, яка відображена у р.14 декларації дорівнює «-842 566,00» грн., що свідчить, на думку позивача, про те, що виникає зобов’язання контролюючого органу перед платником податку по поверненню податку на прибуток та від’ємне значення фіксує наявність переплати.

Поряд з цим, позивач стверджує, що відповідачем всупереч положенням законодавства не було відображено в особовому рахунку підприємства переплату з податку на прибуток в розмірі 842 566,00 грн., задекларовану у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік. Окрім того, позивач зазначив про те, що перенесення з рахунку на рахунок вказану суму є помилкою відповідача, оскільки позивач не звертався щодо проведення такого перерахування.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно пункту 7 Порядку №765 операції в інтегрованій картці платника здійснюються в хронологічному порядку.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №765 передбачено, що зобов’язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Згідно пункту 4 розділу ІІІ Порядку №765 нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов’язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Відповідно до пунктів 3-4 розділу V Порядку №765 передбачено, що погашення податкового боргу є зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідними документами.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), територіальний орган Міндоходів самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що після отримання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік, сума від’ємного значення, що зазначена в р.14, яка склала «-842566,00» грн. зарахована відповідачем в картку особового рахунку позивача за платежем 11023300 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів». За її рахунок збільшилась переплата.

Водночас, до картки особового рахунку за платежем 11020300 «Податок на прибуток, створений за участю іноземних інвесторів» внесено сплачені авансові внески у зв’язку з виплатою дивідендів з податку на прибуток у розмірі 900 000,00 грн.

Крім того, згідно листа позивача від 24.02.2015 залишок сплачених авансових внесків у зв’язку із виплатою дивідендів в сумі 300 000,00 грн. перераховано з рахунку податку на прибуток на рахунок податку на додану вартість.

Також, згідно даних інтегрованої картки платника податків станом на 11.03.2015 залишок зайво сплаченої суми в картці особового рахунку з податку на прибуток (код платежу 11020300) становив 14 849,47 грн., що не достатньо для погашення нарахованої суми авансових внесків у зв’язку з виплатою дивідендів з податку на прибуток. Внаслідок наведеного у позивача в автоматичному режимі виник податковий борг у розмірі 885 150,23 грн.

Позивачем протягом 2014 року було сплачено авансових внесків в розмірі 1/12 від прибутку попереднього року в сумі 842 566,00 грн., що було відображено в р.14 декларації з податку на прибуток за 2014 рік, які надміру сплачена сума авансових внесків. У відповідності до цього та алгоритмів програмного забезпечення а автоматичному режимі також було сформовано переплату в сумі 842 566,00 грн. на картці особового рахунку авансових внесків з податку на прибуток підприємства (код платежу 11023300).

Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що всі нарахування позивачем у поданій декларації з податку на прибуток за 2014 рік відображено у інтегрованих картках платника вірно, що спростовує твердження позивача про те, що відповідачем не було відображено в особовому рахунку підприємства переплату з податку на прибуток в розмірі 842 566,00 грн.

Згідно пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Водночас, згідно положень Порядку №765 операції в інтегрованій картці платника здійснюються в хронологічному порядку. Нарахування узгоджених сум грошових зобов’язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Між тим, згідно з пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур