Справа № 127/18225/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/18225/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

27 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_6, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з закриттям розділу), індексний номер: 27836154 від 16.01.2016 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2017 року залучено в якості відповідача Міністерство юстиції України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача та третьої особи заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду скасувати, а провадження закрити, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2015 року по справі №128/6317/14-ц визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0634 га, кадастровий номер :01:004:0110, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 27.10.2011 року, за реєстровим номером 1557.

У послідуючому, Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 27836154 від 16.01.2016 року стосовно земельної ділянки номер :01:004:0110.

Однак, ОСОБА_2, вважаючи вказане рішення про державну реєстрацію незаконним та таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, однак колегія суддів з такими висновками не погоджується з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2011 року за №1557 ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,0634 га, що розташована на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", з кадастровим номером :01:004:0110.

29.10.2012 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №1217 від 11.10.2012 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №239208 про те, що останній є власником земельної ділянки площею 0,0634 га, яка розташована на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту з цільовим призначенням "для індивідуального садівнитва" з кадастровим номером :01:004:0110.

У послідуючому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2015 року по справі №128/6317/14-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання особистої приватної власності на земельні ділянки, позовні вимоги первісного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0634 га, кадастровий номер :01:004:0110, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 27.10.2011 року, за реєстровим номером 1557. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0377 га, кадастровий номер :01:004:0112, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту, цільове призначення для дачного будівництва, що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 27.10.2011 року, за реєстровим номером 1553.

На підставі вказаного рішення Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 27836154 від 16.01.2016 року стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0110.

Однак, у адміністративному позові ОСОБА_2 вказує, що на час реєстрації відповідачем права власності ОСОБА_6 (ОСОБА_7Ю.) на 1/2 частини земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельної ділянки з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства" з кадастровим номером :01:004:0110 вже не існувало, оскільки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку цільове призначення землі "для індивідуального садівництва".

Зважаючи на викладене, з'ясовані обставини по справі, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі існує спір про право на земельну ділянку певного призначення, що грунтується на доводах позивача, що Вінницький міський суд Вінницької області при поділі майна не взяв до уваги зміну цільового призначення землі, що підлягала поділу, а відповідачем - Департаментом також не взято до уваги даний факт при вчиненні реєстраційних дій, чим порушено права позивача - власника іншої частини 1/2 зареєстрованої земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає, що реєстрація права власності є необхідною умовою, з якою закон пов'язує виникнення речових прав на нерухоме майно. Водночас реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять права, зокрема, на майно і полягають саме в офіційному визнанні державою цих фактів.

Оскільки реєстраційні дії здійснено на основі юридичних фактів, щодо яких існує спір про право цивільне, то захист таких прав має здійснюватися за правилами цивільного судочинства. В межах вирішення такого спору можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на земельну ділянку (за наявності для цього підстав).

Рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховний Суд України в постановах від 24 січня 2017 року (справа №21-1559а16), від 31 січня 2017 року (справа № 1237а16).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 КАС України колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з закриттям провадження по даній справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10