Справа № 233/2632/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мартиненко В.С.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року справа №233/2632/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року у справі № 233/2632/17 за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення управління від 07 квітня 2017 року «Про відмову у призначенні пільгової пенсії» позивачу; зобов'язання управління зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Ясинуватський машинобудівний завод» з 10 серпня 1998 року по 31 грудня 1999 року (а.с. 2-3).

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року позов задоволено. Визнано рішення Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07 квітня 2017 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним та скасовано його. Зобов'язано Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача з 10 серпня 1998 року по 31 грудня 1999 року термістом на нагрівальних печах 5-го розряду ливарного цеху у Відкритому акціонерному товаристві «Ясинуватський Машинобудівний завод»(а.с. 71-74).

Не погодившись з судовим рішенням, Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року у справі № 233/2632/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що дії управління щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними, оскільки на момент звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у нього відсутній необхідний пільговий стаж відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому позивачу не зараховано частину його стажу до пільгового, оскільки підприємство, яке видало підтверджуючі довідки знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження та не має можливості провести перевірку цих пільгових довідок (а.с. 78-79).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника першого відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 має загальний трудовий стаж 33 роки 03 місяці 17 днів. В тому числі позивач працював в АТ «Ясинуватський Машинобудівний завод» в період з 10 серпня 1998 року по 04 червня 2003 року на посаді терміста на нагрівальних печах 5 розряду ливарного цеху, що підтверджується трудовою книжкою позивача серії БТ-ІІ № 6249281 (а.с. 11-12).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України (м. Ясинувата) до м. Костянтинівка, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від ІНФОРМАЦІЯ_1 року № НОМЕР_1 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач звернувся із заявою до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв'язку із неможливістю зарахувати до пільгового стажу відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Ясинуватський машинобудівний завод» з 10 серпня 1998 року по 31 грудня 1999 року на посаді терміста на нагрівальних печах, посилаючись на не можливість перевірити обґрунтованість видачі наданих позивачем документів, оскільки документи на підставі яких видані уточнюючі довідки знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 8-9).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують його право на призначення йому пенсії на пільгових умовах, відмова відповідача у призначенні пенсії відповідно до ст. 13 п. а Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788).

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 100 Закону України № 1788 особам, які працювали до введення дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 10 серпня 1998 року по 04 червня 2003 року працював в АТ «Ясинуватський Машинобудівний завод» на посаді терміста на нагрівальних печах 5 розряду ливарного цеху (а.с. 11-12)

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники.

Відповідно до довідки від 13 серпня 2014 року № 25, виданої ВАТ «Ясинуватський Машинобудівний завод» підтверджено, що позивач працював на цьому підприємстві повний робочий день з 10 серпня 1998 року по 04 червня 2003 року на посаді терміста на нагрівальних печах, яка відносилась до Списку № 1, чинного на той час, та зазначена посада пройшла відповідну атестацію робочих місць 22 лютого 1994 року та 13 червня 1997 року (а.с. 16).

Згідно із довідкою №32 від 13 серпня 2014 року, виданої ВАТ «Ясинуватський Машинобудівний завод», у вказаний період термічна дільниця входила до складу ливарного цеху (а.с. 21).

Відповідно до довідки 14 серпня 2014 року № 35 ВАТ «Ясинуватський Машинобудівний завод» позивач працював повний робочий день на посаді терміста на нагрівальних печах з 10 серпня 1998 року по 04 червня 2003 року, яка відносилась до Списку № 1, чинного на той час та 13 червня 1997 року зазначене робоче місце пройшло відповідну атестацію (а.с. 24), що підтверджується долученими до позовної заяви копією наказу про атестацію робочих місць за умовами праці (а.с. 30) та відповідного переліку робочих місць за результатами атестації яких право на призначення пенсії на пільгових підставах підтверджено (а.с. 23-29).

На час звернення до відповідача за призначенням пенсії ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 виповнилось 52 роки. Страховий стаж склав 33 роки 03 місяці 17 днів.

Зазначена у трудовій книжці посада терміста на нагрівальних печах була включена до Списку №1, відповідно до якого можливо призначення пенсії за пільговими умовами.

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що записи в трудовій книжці відповідають наданим довідкам дати періоду роботи співпадають повністю.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство України передбачає персоніфікований облік відомостей, що використовуються для визначення права на пенсію кожної людини з урахуванням результатів її трудової діяльності. Ведеться облік того, як кожен громадянин та підприємство сплачують страхові внески в Пенсійний фонд України, а також які права на пільгове пенсійне забезпечення має кожен працівник.

У централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривають електронну персональну облікову картку. У ній, починаючи з 2000 року, накопичуються всі дані про заробіток, страхові внески в Пенсійний фонд, а також відомості про стаж роботи з усіх місць роботи та інші дані, потрібні для правильного призначення пенсій. Звіти в систему персоніфікованого обліку подають страхувальники, тобто роботодавці, особи, які працюють на спрощеній системі оподаткування, та самозайняті особи. Держреєстр зберігає повну інформацію.

В матеріалах справи містяться дані з системи «Персоніфікований облік» відносно ОСОБА_2, які містять відомості про страховий стаж, заробіток та страхові внески і також підтверджують право позивача на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 45-47).

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсійних орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, уточнюючих довідок підприємства про пільговий стаж позивача та відомостей з системи «Персоніфікований облік», не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав, які позбавляють пенсійний орган можливості перевірки довідок та первинних документів.

Стосовно твердження апелянта, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємством, яке знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового стажу), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, щодо неправомірного прийняття пенсійним органом рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 183-2, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року у справі № 233/2632/17 за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова