Справа № 126/1614/17
Суддя: Рудь О. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 126/1614/17

Провадження № 2-а/126/89/2017

"25" вересня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради від 26.10.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради. Позов мотивує тим, що 25.03.2006 року померла ОСОБА_4, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка ОСОБА_3 проживала з померлою ОСОБА_4 однією сім"єю з 2000 року до дня смерті, понесла всі витрати по вихованню та є спадкоємцем четвертої черги за законом на майно померлої ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 1,2044 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 20010272, яка знаходиться на території Великокиріївської сільської ради, житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га, які знаходяться за адресою вул. Шевченка,166 с. В. Киріївка Бершадського району Вінницької області. Позивачка спадщину фактично прийняла, так як на час смерті спадкодавця постійно проживала з нею . Однак належним чином оформити свої спадкові права позбавлена можливості, оскільки 26.10.2006 року, через шість місяців з дня смерті ОСОБА_4, рішенням 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради було надано ОСОБА_5, згідно до його заяви, земельну ділянку загальною площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна (Шевченка),166, яка належала ОСОБА_4

Позивачка вважає, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 не була визнана відумерлою, земельна ділянка, яка рахувалася за погосподарським номером спадкодавця не вилучалась, то сільська рада порушуючи права спадкоємця, безпідставно передала частину земельної ділянки по вул. Шевченка,166 в с. Велика Киріївка ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства. Зважаючи на викладене просить визнати незаконним та скасувати рішення п"ятої сесії п"ятого скликання Великокиріївської сільської ради від 26 жовтня 2006 року про надання земельної ділянки у користування ОСОБА_5 Гермогеновичу-0,12 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 166 (яка належала ОСОБА_4Г.).

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити .

Представник відповідача - сільський голова ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечує проти скасування рішення 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради від 26.10.2006 року в частині надання земельної ділянки в користування ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання показав, що на час прийняття оскаржуваного рішення він був сільським головою с. Велика Киріївка. Вважає, що оскаржуване рішення дійсно було прийняте з певними порушення та без урахування прав спадкоємців, однак на той час ніякого спору між позивачкою та ОСОБА_5 не було. ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням про виділення частини земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 для того, щоб він міг зробити під"їзд до свого домогосподарства.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працювала соціальним працівником в с. В.Киріївка та відповідно до свої посадових обов"язків здійснювала догляд за ОСОБА_4 Також догляд за ОСОБА_4 здійснювала позивачка ОСОБА_3, допомагала по господарству, а після її смерті здійснювала поховання ОСОБА_4, справляла поминальні обіди та обробляла земельну ділянку. ОСОБА_5 земельною ділянкою ОСОБА_4 не користувався, а лише за домовленістю з ОСОБА_3 мав можливість проїзду до своєї земельної ділянки через земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала , що вона є дочкою ОСОБА_5. За життя її батько разом з позивачкою ОСОБА_3 здійснював догляд за сусідкою ОСОБА_4, а після її смерті хоронив її та обробляв її город. Після смерті ОСОБА_4 її батько та ОСОБА_3, за спільною домовленістю, звернулися до сільської ради про виділення їм в користування земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4. 04.01.2015 року її батько помер, вона є єдиним спадкоємцем на законом на майно померлого батька. Коли вона почала оформляти свої спадкові права то в них з позивачкою виник спір щодо частини земельної ділянки яка належала ОСОБА_4, оскільки позивачка стверджує, що все домоволодіння ОСОБА_4 належить їй, як спадкоємцю.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що на час смерті ОСОБА_4Г, а саме в березні 2006 року, він був сільським головою с. В. Киріївка. Після смерті ОСОБА_4 до нього звернувся ОСОБА_5 та попросив виділити йому частину земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4, для того щоб він міг облаштувати під"їзд до свого города, а домогосподарством буде користуватися ОСОБА_3. Він повідомив, що якщо між ними не буде суперечок по даному приводу, то сільська рада не буде заперечувати.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила , що вона працює інспектором по вирішенню земельних питань в Великокиріївській сільській раді. Стверджує, що після смерті ОСОБА_4 до сільської ради з заявами звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які просили розділити між ними земельну ділянку, що належала ОСОБА_4. Дані заяви були розглянуті сесією сільської ради та прийнято рішення про виділення їм в користування земельних ділянок по 0,12 га, що належала ОСОБА_4. Будь-яких рішень про вилучення вказаної земельної ділянки сільською радою не приймалося.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 34 частини 1статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування"(з відповідними змінами) та статті 12 Земельного кодексу України вирішення питань регулювання земельних відносин - розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень і є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Судом встановлено, 25.03.2006 року померла ОСОБА_4, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 034917.

Відповідно до виписки з погосподарської книги Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 253 від 20.03.2017 року господарство по вул. Шевченка (бувша Леніна), 166 в с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області відносилося до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно довідки Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області №01-21-64 від 28.03.2017 року станом на 15.04.1991 року у вищевказаному господарстві проживали ОСОБА_4, ОСОБА_12 (померла 20.07.2006 року), ОСОБА_13.

Відповідно до довідки Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 254 від 20.03.2017 року за особовим номером № 157 на день смерті ОСОБА_4, яка померла 25.03.2006 року рахувалася земельна ділянка площею 0,25 га по вул. Леніна (Шевченка) в с. Велика Киріївка.

Судом встановлено, що 26.10.2006 року рішенням 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради "Про вилучення земельних ділянок з користування громадян та надання земельних ділянок у користування громадян" ОСОБА_5 було надано у користування згідно поданої заяви земельну ділянку 0,12 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 166 ( яка належала ОСОБА_4Г.).

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору, а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином на час виникнення спірних правовідносин житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка (бувша Леніна),166 в с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області належав на праві власності членам бувшого колгоспного двору: ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що рішенням п"ятої сесії п"ятого скликання Великокиріївської сільської ради від 26 жовтня 2006 року було безпідставно передано ОСОБА_5 0,12 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 166 (яка належала ОСОБА_4Г.) без урахування наявності на ній житлового будинку та цільового призначення зазначеної земельної ділянки.

Позивачка ОСОБА_3 є спадкоємцем четвертої черги за законом на майно померлої ОСОБА_4 та спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала з нею за однією адресою, що підтверджується рішенням Бершадського районного суду Вінницької області № 126/2665/15-ц від 15.09.2015 року. Однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно - житловий будинок , розташований по вул. Шевченка, 166 в с. В. Киріївка Бершадського району Вінницької області позивачка позбавлена можливості через неправомірне рішення Великокиріївської сільської ради про надання ОСОБА_5 0,12 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 166 ( яка належала ОСОБА_4Г.).

За правилами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, системно проаналізувавши викладені норми та обставини, враховуючи, що Великокиріївською сільською радою Бершадського району, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх рішень, не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення, тобто не спростування сільською радою обставин, якими позивач та її представник обґрунтовують позовні вимоги, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Згідно частинами першою та десятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

На підставі ч.1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 99, 100, 104, 105, 106 КАС України, ст.ст. 40, 120 Земельного кодексу України, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради від 26.10.2006 року -задовольнити.

Скасувати п. 2.5 рішення 5 сесії 5 скликання Великокиріївської сільської ради від 26.10.2006 року, в частині надання земельної ділянки в користування ОСОБА_5, як незаконне.

Стягнути з Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Бершадський районний суд протягом 10 днів з моменту оголошення даної постанови.

Суддя О. Г. Рудь