Справа № 814/2853/16
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

27.09.2017 р. № 814/2853/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т.О., суддів Біоносенка В.В., Лісовської Н.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1
доДержавної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, вул. Народного ополчення, 3, Мсп 680, Південна Частина Києва, м. Київ, 03680 Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
провизнання протиправним та скасування наказів від 28.02.2014р. №68-кт/а, № 33-к, поновлення позивача на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України (відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (відповідач 2) про визнання протиправними та скасування наказу Держземагентства України від 28.02.2014 № 68-кт/а «Про звільнення ОСОБА_1.» та Головного управління Держземагентства у Миколаївській області від 28.02.2014 № 33-к «Про звільнення ОСОБА_1.», яким оголошено наказ Держземагентства України від 28.02.2014 № 68-кт/а «Про звільнення ОСОБА_1.», поновлення на посаді першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем заява про звільнення з посади першого заступника начальника Головного управління Держземагентства у Миколаївській області за згодою сторін на ім'я Голови Держземагентства України 19.02.2014 не подавалась, а тому не було досягнуто домовленості щодо звільнення з роботодавцем.

Відповідач 1 надав заперечення на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки наказ від 28.02.2014 № 68-кт/а «Про звільнення ОСОБА_1.» прийнято на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.02.2014 року за погодженням з Миколаївською облдержадміністрацією. Жодних сумнівів щодо написання заяви від 19.02.2014 саме ОСОБА_1 не виникало.

Відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржуваний наказ Головного управління Держземагентства України у Миколаївській області від 28.02.2014 № 33-к «Про звільнення ОСОБА_1.» не є розпорядчим документом, який змінює трудові відносини, є похідним від наказу Держземагентства України від 28.02.2014 № 68-кт/а, оголошує рішення роботодавця про припинення трудових відносин та направлений на проведення розрахунку з позивачем, і тому не порушує права позивача.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянув матеріали справи, суд дійшов висновку:

ОСОБА_1 03.04.2013 року був призначений на посаду першого заступника Головного управління Держземагентства у Миколаївській області шляхом переведення з посади начальника відділу Держземагентства у Апостолівському районі Дніпропетровської області відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 03.04.2013 року № 1017-кт/а.

Відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 03.04.2013 року № 76 позивач приступив до роботи на посаді першого заступника Головного управління Держземагенства у Миколаївській області.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального району м. Миколаєва від 30.01.2014 року у січні 2014 року ОСОБА_1 було відсторонено від посади та затримано за підозрою у вчиненні злочину, обрано запобіжний засіб у вигляді тримання під вартою.

23.10.2014 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва.

21.07.2016 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області було скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 21.07.2016 року позивача 10.08.2016 року було звільнено з -під варти.

В період з 28.01.2014 по 10.08.2016 позивач перебував в установах Державної кримінально- виконавчої служби.

14.11.2016 позивач направив лист до Держгеокадастру стосовно надання можливості приступити до виконання службових обов'язків.

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 06.12.2016 року № Л-6190/6-16 повідомило позивача, що його звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Миколаївській області наказом Держземагентства України від 28.02.2014 року № 68-кт/а за погодженням з Миколаївською облдержадміністрацією на підставі його заяви від 19.02.2014 року, та наказом Головного управління Держземагентства у Миколаївській області від 28.02.2014 року № 33-к «Про звільнення ОСОБА_1.» оголошено наказ Держземагентства України від 28.02.2014 № 68-кт/а «Про звільнення ОСОБА_1.» та визначено 28.02.2014 датою звільнення позивача.

Згідно положення про Головне управління Держземагенства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за № 852/21164 (яке діяло на час звільнення ОСОБА_1.), Головне управління очолює начальник, який призначається Головою Держземагентства України за погодженням з Міністром і головою відповідної місцевої державної адміністрації та звільняється з посади Головою Держземагентства України.

Начальник Головного управління має заступників, у тому числі одного першого, які призначаються на посади Головою Держземагентства України за погодженням з Міністром та звільняються з посад Головою Держземагентства України.

Відповідно до Указу Президента України № 307/2013 від 24.05.2013 « Про заходи забезпечення здійснення місцевими державними адміністраціями виконавчої влади на відповідній території» ( чинної на момент виникнення спірних правовідносин) заява позивача була направлена листом від 20.02.2014 до голови Миколаївської облдержадміністрації для погодження звільнення

На підставі заяви ОСОБА_1 від 19.02.2014 року за погодженням з Миколаївською облдержадміністрацією першим заступником Голови Держземагентства України видано наказ від 28.02.2014 № 68-кт-а «Про звільнення ОСОБА_1.», відповідно до якого позивача звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління держземагентства у Миколаївській області за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю.

Позивач в судовому засіданні наголошував, що заяву від 19.02.2014 він не писав, крім того, на час складання заяви - 19.02.2014 року він перебував у місцях позбавлення волі, будь-яких документів з СІЗО ним не направлялось, що підтверджується листом від 15.03.2017 року № 20/1.5-621 Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» (а.с. 74), відповідно до якого під час тримання в СІЗО з 01.02.2014 року по 01.03.2014 ОСОБА_1 згідно журналу обліку кореспонденції осіб, які тримаються в Миколаївському СІЗО, через відділ контролю за виконанням судових рішень будь-які звернення, заяви, скарги не направлялись.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив суду, що заяву позивача про звільнення надав представник(адвокат) ОСОБА_1 в кримінальному провадженні.

Судом у справі призначалась почеркознавча експертиза.

Відповідно до висновку експерта (а.с. 179-184), рукозаписні записи у заяві ОСОБА_1 про звільнення з посади першого заступника начальника Головного управління Держземагентства у Миколаївській області від 19.02.2014 року та підпис від імені ОСОБА_1 виконані ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 36 Кодексу законів про працю, підставою припинення трудового договору є: угода сторін.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

В даному випадку домовленість сторін на припинення трудових відносин проявляється у поданій ОСОБА_1 заяві від 19.02.2014, в якій він просив звільнити його з посади саме за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП, а відповідач погодився на звільнення позивача саме на підставі цієї статті Кодексу, що підтверджується у виданні роботодавцем наказу про припинення трудового договору.

Питання стосовно узгодження конкретної дати звільнення з посади в цьому випадку не постає, оскільки прийняттю наказа про звільнення передує певна процедура, а саме погодження звільнення з головою Миколаївської облдержадміністрації. Також позивач з 30.01.2014 року був відсторонений від посади, не виконував свої посадові обов'язки та перебував у СІЗО.

Таким чином, сторони домовились про припинення трудового договору саме на підставі ч.1 ст.36 КЗпП та правові підстави для скасування наказів про звільнення відсутні.

Позивач обґрунтовував позов тим, що він заяву від 19.02.2014 на звільнення його з посади не писав. Це твердження позивача спростовуються висновком почеркознавчої експертизи, в якому зазначено, що заява на звільнення написана позивачем та поясненнями представників відповідачів, які суду пояснили, що заява про звільнення була надана адвокатом позивача у кримінальній справі, тому в СІЗО відсутні дані у книзі вихідної кореспонденції про надсилання позивачем заяви про звільнення поштою.

Позивач всупереч ст.71 КАС України не обґрунтував суду протиправність наказів, які прийняті на підставі поданої позивачем заяви про звільнення від 19.02.2014.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає, оскільки звільнення позивача відбулось відповідно до вимог чинного законодавства.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Т.О. Гордієнко

Суддя В.В. Біоносенко

Суддя Н.В. Лісовська