Справа № 308/2443/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2443/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови - ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови, визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради, зміни формулювання причини звільнення з посади, зобовязання виплати вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з усіма уточненнями, просить:

-визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_2В.»;

-визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому»;

-поновити ОСОБА_2 на посаді заступника міського голови з питань підприємства, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку з 26 січня 2016 року;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення;

-змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку на «звільнення у звязку з припиненням повноважень посадової особи, п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України»;

-зобовязати виконавчий комітет Ужгородської міської ради виплатити на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, не менше ніж шестимісячний середній заробіток;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (невиплати сум вихідної допомоги) в порядку ст.. 117 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою у видачі трудової книжки в порядку ст. 235 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року в сумі 6316, 36 грн.;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням XXI сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 17 квітня 2014 року № 1276 позивач був затверджений заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку. Відповідно до п.2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» позивача звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку з 15 грудня 2015 року у звязку з закінченням строку повноважень на підставі п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Про зазначене рішення позивач дізнався лише 11 лютого 2016 року, коли отримав лист з виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 05.02.2016 року №04-10/28, яким було повідомлено про те, що оскаржуваним рішенням Ужгородської міської ради його було звільнено з посади, а також про те, що він може отримати трудову книжку у відділі кадрової роботи, нагород та спец роботи. Копію вказаного рішення міської ради позивач отримав лише 22 лютого 2016 року, і лише того ж дня було видано трудову книжку, про що свідчить відповідний запис у особовій справі позивача. При цьому, ознайомлюючись із записами у трудовій книжці 22 лютого 2016 р., позивачу стало відомо про існування розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_2», яке разом з рішенням Ужгородської міської ради від 26.11.2015 р. №3 зазначено в якості підстави для звільнення. Вказаним розпорядженням фактично внесені зміни до рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» та зазначено, що позивача слід вважати звільненим з роботи 26 січня 2016 року у звязку із закінченням строку повноважень. Вважає таке звільнення з посади незаконним і таким, що порушує трудові права, оскільки проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Так, підставою для звільнення позивача зазначено закінчення строку повноважень, п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає, що в даному випадку повинен був застосовуватися п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, яким встановлено, що трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Крім того, позивача було звільнено у період його тимчасової непрацездатності, що підтверджується листками непрацездатності, де зазначено стати до роботи 27 січня 2016 року. Законодавчих обмежень щодо поширення на посадових осіб органів місцевого самоврядування гарантій, передбачених КЗпП України, не має. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» містить спеціальні підстави для припинення служби, яке здійснюється у формі звільнення, однак не врегульовує окремо порядок такого звільнення. Натомість, порядок звільнення передбачено КЗпП України, і він не передбачає будь-яких винятків його застосування щодо звільнення посадових осіб. Статтею 2-1, 22 КЗпП України передбачено рівність прав громадян, в тому числі заборону обмеження трудових гарантій залежно від роду і характеру занять. А тому, на заступників міського голови в разі звільнення у звязку із закінченням строку повноважень поширюється заборона звільнення під час відпустки та тимчасової непрацездатності працівника.

Крім того, розпорядження міського голови прийнято з порушенням наданих повноважень та не в порядку і у спосіб, що передбачені Конституцією України, оскільки міський голова приймає розпорядження лише в межах наданих йому повноважень. Законом України «Про місцеве самоврядування в України» не передбачено повноважень міського голови ні щодо прийняття, ні щодо звільнення з посади заступників міського голови. Прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посаду заступника міського голови, шляхом затвердження, належить до виключної компетенції відповідної ради, і звільнення з посади заступника міського голови та припинення його служби повинно здійснюватися виключно особою, яка уповноважена на прийняття на службу відповідно до вимог закону. Натомість, міським головою внесено зміни до рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» в частині дати звільнення позивача.

Також позивача своєчасно не ознайомлено з наказом про звільнення, не проведено розрахунок та не видано належним чином оформлену трудову книжку, що зобовязаний зробити відповідач у день звільнення. Разом з тим, позивача повідомлено про звільнення лише 11 лютого 2016 року, а з оспорюваним рішенням міської ради та розпорядженням міського голови ознайомлено 26 лютого 2016 року, тобто через 2,5 місяці після зазначеної у рішенні міської ради дати звільнення 15 грудня 2015 року і через місяць після дати, зазначеної у розпорядженні міського голови 26 січня 2016 року.

Зазначає, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час неправомірної затримки у виплаті всіх належних позивачу сум та видачі належно оформленої трудової книжки.

Крім того, позивачу не виплачено вихідну допомогу, передбачену ч.1 ст. 44 КЗпП України. Довідкою від 01.03.2016 року № 04-10/34 позивача повідомлено про те, що відповідачі не будуть проводити виплату вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку, незважаючи на те, що виплата такої вихідної допомоги на працевлаштування прямо передбачена ч.1 ст. 44 КЗпП України, а тому вважає таку відмову протиправною.

Також зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу моральну шкоду, яку оцінює у 10 000,00 грн. Моральна шкода полягає у завданні відповідачем позивачу моральних страждань, які виявилися у втраті нормальних життєвих звязків, у додаткових зусиллях для організації свого життя, необхідності у судовому порядку захищати своє порушене право.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з наведених в позові підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що п.2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» та розпорядження міського голови від 02.02.2016 року №16р є законним та правомірним, оскільки позивача було звільнено з врахуванням його перебування у відпустці та оскільки, під час перебування у відпустці позивач знаходився на лікарняному, розпорядженням позивача звільнили 26.01.2017 року, про що були зроблені відповідні записи в трудовій книжці.

Крім того, згідно з ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою, то звільнення особи з посади заступника міського голови у звязку з закінченням строку повноважень відбувається тільки за рішенням сесії міської ради.

При звільненні посадової особи місцевого самоврядування у звязку з закінченням строку повноважень виконавчого комітету згідно з п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» норми кодексу законів про працю не застосовуються, оскільки припинення служби в органах місцевого самоврядування не можна кваліфікувати як звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Хоча позивач і був депутатом міської ради, але працював не на виборній посаді, а на посаді, яка затверджується сесією міської ради за поданням міського голови, тому пільги, а саме виплата середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування протягом шести місяців, не стосується заступників міського голови, а тому на позивача не поширюються норми ст. 44 КЗпП України.

Вимоги позивача щодо поновлення на роботі на посаді заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають до задоволення, оскільки останній був правомірно звільнений.

Також не підлягає до задоволення й вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів та не доведено в чому саме полягає завдана моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю та з яких міркувань виходив. Розмір моральної шкоди позивачем не обґрунтовано та не надано підтверджуючих доказів.

Крім того, зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки відповідно 233 КЗпП України, звернення до суду щодо вирішення трудових спорів для працівників у спорах про звільнення місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, для працівників у інших трудових спорах тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням XXI сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 17 квітня 2014 року № 1276 ОСОБА_2 затверджено заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку.

Як вбачається з рішень I сесії VIІ скликання Ужгородської міської ради №4 та №5, 26 листопада 2015 року затверджено виконавчий комітет, заступників міського голови та керуючого справами виконкому.

Рішенням I сесії VIІ скликання Ужгородської міської ради № 3 від 26 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку з 15 грудня 2015 року у звязку із закінченням строку повноважень.

Відповідно до розпорядження міського голови Ужгородської міської ради №16-р від 02.02.2016 «Про ОСОБА_2», ОСОБА_2 вважати звільненим із роботи з 26 січня 2016 року у звязку із закінченням строку повноважень. Підставами є рішення I сесії міської ради VIІ скликання 26 листопада 2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» та листок непрацездатності серії АГХ №038098.

Як вбачається з листка непрацездатності серії АГХ №038098 ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 20.01.2016 по 26.01.2016, до роботи стати 27.01.2016 року.

05.02.2016 року ОСОБА_2 направлено лист, в якому повідомлено, що рішенням I сесії міської ради VIІ скликання 26.11.2015 року №3 ОСОБА_2 звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку з 15 грудня 2015 року у звязку із закінченням строку повноважень (п.1,ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Та запропоновано прийти у відділ кадрової роботи, нагород та спецроботи для отримання трудової книжки та здачі декларації за 2015 рік.

З довідок №04-10/134 від 09.06.2016 та розпорядження міського голови Ужгородської міської ради №142-рк від 13.11.2015, вбачається, що ОСОБА_2 надано відпустку з 16.11.2015 по 15.12.2015 року.

З трудової книжки встановлено наступне:

17.04.2014 - затверджений заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку та того ж дня прийняв Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

15.12.2015 - звільнений з посади у звязку з закінченням строку повноважень, п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (запис №13).

26.01.2016 - зазначено, що запис №13 вважати недійсним.

26.01.2016 - звільнений з посади у звязку з закінченням строку повноважень, п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (запис №15.).

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено поняття виконавчого органу ради як орган, який відповідно до Конституції України та цього Закону створюється сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно міського голови, заступника (заступників) міського голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Після закінчення повноважень ради, міського голови її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Вимогами пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншими законами України (частина перша статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Зокрема, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (стаття 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Посадовою особою місцевого самоврядування цей Закон (частина 1 статті 2) визначає особу, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно - розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

За наведеними критеріями заступник міського голови відноситься до посадової особи місцевого самоврядування, а відповідно до змісту статті 3, частини 1 статті 10 Закону така посада є виборною, оскільки затверджується радою.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Позивач був призначений 17.04.2014 року на посаду заступника міського голови у відповідності з вимогами статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» шляхом затвердження рішенням Ужгородської міської ради.

Оскільки, суб'єктом прийняття рішення про затвердження на посаду заступника міського голови ОСОБА_2 є Ужгородська міська рада, відповідно і суб'єктом прийняття рішення про припинення трудових відносин повинна бути Ужгородська міська рада.

За правилами ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради, до якої входить заступник міського голови, утворюється відповідною радою на строк її повноважень, а персональний склад затверджується відповідною радою за пропозицією міського голови.

Отже, заступник (заступники) міського голови в обов'язковому порядку на підставі приведених норм Закону за посадами є членом виконавчого комітету.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заступник міського голови входить до складу виконавчого комітету міської ради за посадою, а тому припинення його повноважень пов'язане безпосередньо із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради та з його формуванням.

Новий виконавчий комітет сформовано 26 листопада 2015 року рішенням міської ради.

Саме з формуванням нового виконкому, виконком у попередньому складі його членів, у тому числі і ОСОБА_2, припиняє здійснювати повноваження.

Отже, звільнення позивача, як заступника голови міської ради повинно відбуватися в день закінчення строку його повноважень відповідно до вказаних норм незалежно від того, чи перебуває він на лікарняному або у відпустці, оскільки підставою його звільнення є визначений спеціальним законом юридичний факт щодо набуття повноважень на зазначених посадах іншими особами.

Тому позовні вимоги про поновлення на посаді заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку від 26.01.2016 року, зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та звязку на «звільнення у звязку з припиненням повноважень посадової особи, п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України» не підлягають задоволенню. А відтак, враховуючи, що не має підстав для поновлення на роботі, вимоги про стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення та стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (невиплати сум вихідної допомоги) в порядку ст.. 117 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою у видачі трудової книжки в порядку ст. 235 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року в сумі 6316, 36 грн. також не підлягають до задоволення.

Разом з тим, враховуючи, що позивач перебував на виборній посаді, повноваження якого закінчилися з формуванням нового виконавчого комітету 26 листопада 2015 року, рішення міської ради в частині звільнення ОСОБА_2 з 15 грудня 2015 року та розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_2В.», яким ОСОБА_2 вважати звільненим із роботи з 26 січня 2016 року підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобовязання виконавчого комітету Ужгородської міської ради виплатити вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, не менше ніж шестимісячний середній заробіток, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Враховуючи, що позивача правомірно звільнено на підставі п 1. ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

У відповідності до п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1995 року №4 із змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі внаслідок незаконних дій, яка згідно ст.1167 ЦПК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи встановлені обставини по справі та правомірність дій відповідача при припиненні повноважень позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено порушення прав позивача, а тому підстав для стягнення моральної шкоди, суд не вбачає, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача про застосування строків позовної давності, то таке не підлягає до задоволення, оскільки позивач звернувся в межах позовної давності, а саме в місячний строк після отримання трудової книжки.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 86, 158-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови - ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови, визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради, зміни формулювання причини звільнення з посади, зобовязання виплати вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_2В.».

Визнати незаконним та скасувати п. 2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7