Справа № 826/14314/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Заатбау Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі проведеної податкової перевірки 31.05.2016 складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Заатбау Україна», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 23.07.2013 по 31.12.2015 валютного та іншого законодавства за період з 23.07.2013 по 31.12.2015 №132/26-15-14-01-03/38833613 (а.с. 12-72 Том I).

Вказаним Актом встановлено порушення позивачем:

- п.44.1, п.44.2 ст.44 та ст.134 п. 138.2, п. 138.8, ст.138 п.п.139.1.9 п.139.1 статті 139, 140,4,2 ПКУ п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства; Законів України від 31 грудня 1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, в результаті чого в періоді, що перевірявся, завищено від'ємне значення оподаткування податком на прибуток всього за 2015 р. на загальну суму 6 302 288 грн;

- пп.39.4.2 п.39.4 ет,39 пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПКУ в частині несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції за 2014 рік;

- п.п. 168.1.1. п.168.1 ст.168, и.п. 164.2,17 п. 164.2 ст. 164, п, 167.1 ст. 167, п. 171.2 «а» ст. 171 ПКУ, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб у сумі 4765 грн 29 коп., в т.ч. за 2015 рік 4765 грн 29 коп.;

- п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 з урахуванням п.п, 1,1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ внаслідок чсго занижено військовий збір у сумі 357 грн 38 коп., в т.ч. за 2015 рік - 357 грн 38 коп.;

- пп. 176.2, «б», п. 176.2 ст.176 ПКУ та розділу 3 наказу Міндоходів України від 21.01.2014 №49 «Про «Затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ватників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання о татковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку щодо подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за IV квартал 2013 року;

: п.п. 141.4.2 п.141.4. ст.141. ПКУ, а саме несвоєчасна сплата до бюджету податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 4 824 грн 67 коп.

На підставі Акта перевірки №132/26-15-14-01-03/38833613 від 31.05.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 15.06.2016 №252/26-15-14-01-03, згідно якого позивачем завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 6 302 288 грн та №251/26-15-14-01-03, згідно якого позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 365 400 грн.

За результатом адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення Державною фіскальною службою України рішенням від 17.08.2016 №17823/6/99-99-11-01-01-25 скасовано частково податковe повідомлення - рішення №252/26-15-14-01-03 в частині зменшення перевіркою від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток по операціях за період 2015 рік щодо підтвердження оплати на користь ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 та винесено податкове повідомлення-рішення №395/26-15-14-01-03 від 26.08.2016, яким зменшено ТОВ «Заатбау Україна» суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3750000 грн (а.с. 89-96 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявна необхідна документація, яка дає підстави для включення витрат до складу валових за відповідний період, що виникли у зв'язку з оплатою за товари контрагентів на виконання зобов'язань по укладених договорах, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно з ст. 180 ПК України платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Підпунктом 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, за правилами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У результаті дослідження матеріалів справи та наданих позивачем доказів, колегія суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

За правилами частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (Положення № 88), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для встановлення реальності здійснення господарських операцій, належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення відповідних таких операцій та використання придбаних товарів/послуг у господарській діяльності.

При цьому, вказані обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88.

У результаті дослідження наданих первинних документів, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наступні обставини справи.

Як свідчать матеріали справи, 06.08.2013 між ТОВ «Заатбау Україна» та Заатбау Лінц еГен (материнською компанією Товариства, резидентом Австрії) було укладено Договір №UA 001-SBUA на проведення досліджень в галузі рослинництва та надання маркетингових послуг щодо вивчення кон'юнктури ринку (а.с. 114-127 Том I).

Відповідно до умов цього Договору та додатків до нього ТОВ «Заатбау Україна» зобов'язувалось надати Заатбау Лінц еГен послуги, з організації висіву та дослідження польових культур на території України.

Послуги за цим договором були надані в повному обсязі, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт від 31.12.2014, а також листом Заатбау Лінц еГен від 05.08.2016 (а.с. 128-130, 144-146 Том I).

Оскільки умови Договору передбачали організацію висіву та дослідження вольових культур в усіх ґрунтово-кліматичних зонах України, ТОВ «Заатбау Україна» долучало для цього підрядників, а саме: фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Для виконання умов Договору №UA 001-SBUA від 16.08.2013 у 2014 році ТОВ «Заатбау Україна» укладено з ФОП ОСОБА_4 договір № ОР 1/2014 від 12.02.2014, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_4 (як виконавець) надавав ТОВ «Заатбау Україна» послуги щодо організації висіву та дослідження демонстраційних посівів польових культур (а.с. 147-150 Том I).

Так, ФОП ОСОБА_4 надано позивачу послуги в повному обсязі, що підтверджується специфікацією №1 від 10.03.2014, специфікацією №2 від 15.08.2014, Актом приймання-передачі насіння №1 від 01.09.2014, Актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2014, Актом №2 приймання-передачі наданих послуг від 29.11.2014, звітом щодо вивчення властивостей сортів та гібридів замовника на демонстраційних посівах в сезоні 2014 року від 28.10.2014, звітом щодо організації висіву сортів та гібридів замовника на демонстраційних посівах в сезоні 2014 року від 29.11.2014 (а.с. 151-155, 182-250 Том I, 1- 28 Том II).

При цьому, в суді першої інстанції третя особа ОСОБА_4 підтвердив реальність виконання умов зазначеного договору від 12.02.2014 №ОР 1/2014.

Крім того, для виконання умов Договору №UA 001-SBUA від 16.08.2013 у 2014 році ТОВ «Заатбау Україна» укладено з ФОП ОСОБА_3 договір про надання послуг щодо організації висіву та дослідження демонстраційних посівів польових культур від 01.10.2014 (а.с. 156-158 Том I).

Послуги були надані ФОП ОСОБА_3 в повному обсязі, що підтверджується специфікацією №1 від 01.10.2014, специфікацією №2 від 01.10.2014, Актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 03.11.2014, Актом приймання-передачі насіння №1 від 15.10.2014, звітом щодо організації висіву сортів та гібридів замовника на демонстраційних посівах в сезоні 2014 року від 03.11.2014 (а.с. 159-162 Том I, а.с. 29-40 Том II).

Отже, в ході розгляду справи судом першої інстанції вірно встановлено, що операції позивача з контрагентами відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Посилання відповідача на те, що звіти щодо організації висіву сортів та гібридів замовника на демонстраційних посівах в сезоні 2014 року мають неповну інформацію, оскільки не містять інформації щодо витраченого часу та місця проведення робіт, та обов'язкове виконання таких робіт безпосередньо ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 колегією суддів не приймається до уваги, оскільки форма звітів для таких робіт затверджувалась материнською компанією Заатбау Лінц еГен. При цьому, інформація про час, витрачений для надання послуг не має значення для замовника, оскільки вартість послуг залежить не від витраченого часу, а від територій (площі) наданих послуг та обсягу таких робіт. Крім того, в кожному звіті визначено, на якій території було організовано висів та/або дослідження кожної польової культури в розрізі сортів/гібридів.

Також в умовах договорів про надання послуг щодо організації висіву та дослідження демонстраційних посівів польових культур було передбачено можливість виконавця залучати до проведення таких робіт інших осіб. При цьому, материнською компанією Заатбау Лінц еГен було прийнято такі звіти без претензій та зауважень.

Доводи контролюючого органу про те, що в звітах та додатках до вказаних звітів наведено інформацію щодо аналізу посівів гороху, соняшника та кукурудзи, однак ні горох, ні кукурудза, ні соняшник для посівів та спостережень ФОП ОСОБА_4 не передавались, колегія суддів не бере до уваги, зважаючи на те, що материнська компанія Заатбау Лінц еГен співпрацювала з 2008 року з іншими суб'єктами господарювання в частині організації висіву демонстраційних посівів та дослідження властивостей сортів і гібридів польових культур. ФОП ОСОБА_4 на виконання умов договору від 12.02.2014 №ОР 1/2014 досліджував властивості сортів і гібридів польових культур, які були висіяні саме такими суб'єктами господарювання на замовлення материнської компанії Заатбау Лінц еГен. При цьому, ФОП ОСОБА_4 досліджував властивості сортів/гібридів польових культур після висіву таких культур іншими суб'єктами господарювання, що також підтверджуються Заатбау Лінц еГен від 05.08.2016 (а.с. 144-146 Том I).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №395/26-15-14-01-03 від 26.08.2016 є таким, що порушує охоронювані права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.