Справа № 826/18228/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України у м.Києві, Головне управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві (далі - Третя особа 1), Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (далі - Третя особа 2), в якому просив:

- визнати дії Генеральної прокуратури України щодо відмови йому у виплаті заробітної плати та грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років з розрахунку середньомісячної заробітної плати за рік перед місяцем виходу на пенсію (з урахуванням коригування заробітної плати у цьому періоді з її підвищенням на день звільнення) за кожен повний рік роботи прокурором, передбаченої Законами України «Про прокуратуру», а також щодо заниження розміру окладу та надбавки за вислугу років ОСОБА_3 у довідці про його розмір середнього заробітку для надання в Пенсійний фонду України для обчислення розміру пенсії (від 29.01.2016 року за № 18-47зп) - протиправними та такими, що порушують гарантії незалежності прокурора, передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 5 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року та ст. 22 Конституції України;

- визнати незаконним рішення Генеральної прокуратури України від 18.04.2015 року № 18-784вих-16 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про виплату йому як прокурору, заробітної плати та грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років з розрахунку середньомісячної заробітної плати за рік перед місяцем виходу на пенсію (з урахуванням коригування заробітної плати у цьому періоді у зв'язку з її підвищенням на день звільнення) за кожен повний рік роботи прокурором, передбаченої Законом України «Про прокуратуру», а також заниження розміру окладу та надбавки за вислугу років ОСОБА_3 у довідці про його розмір середнього заробітку для надання в Пенсійний Фонд України для обчислення розміру пенсії (від 29.01.2016 року за № 18-47зп);

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України забезпечити гарантії незалежності прокурора Гриньова С.О. щодо забезпечення належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора, передбачені Законом України «Про прокуратуру» та стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати у розмірі 157 316,76 грн. за період з 01.07.2015 року по 29.01.2016 року включно;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України забезпечити гарантії незалежності прокурора Гриньова С.О. щодо забезпечення належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора, передбаченим Законом України «Про прокуратуру», та стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років з розрахунку середньомісячної заробітної плати перед місяцем виходу на пенсію (з урахування коригування заробітної плати у цьому періоді у зв'язку з її підвищенням на день звільнення) за кожен повний рік роботи прокурором у розмірі 829 684,80 грн., перерахувавши їх на вищевказану картку/рахунок

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. за спричинену моральну шкоду;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки з 29.01.2016 року по день фактичного розрахунку при його звільненні у сумі, визначеній судом на день прийняття остаточного рішення у цій справі;

- визнати недійсними (необґрунтованими та незаконними) розміри окладу та надбавки за вислугу років ОСОБА_3, зазначені у довідці Генеральної прокуратури України від 29.01.2016 року за №18-47зп про його розмір середнього заробітку для надання в Пенсійний фонд України для обчислення ОСОБА_3 розміру пенсії, та встановити (призначити) нові розміри окладу та надбавки за вислугу років ОСОБА_3, відповідно до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», для обов'язкового врахування при проведенні перерахунку розміру його пенсії у Пенсійному фонді України: розмір окладу 23 100,79 грн.; розмір надбавки за вислугу років - 6930,23 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з грудня 1999 року позивач працював на різних посадах в органах прокуратури України.

У січні 2012 року позивача було призначено на посаду начальника відділу (керівника підрозділу) Генеральної прокуратури України, на якій він перебував до моменту звільнення.

Відповідно до Наказу в.о. Генерального прокурора України від 26.01.2016 року №55ц ОСОБА_3 був звільнений з посади начальника відділу (керівника підрозділу) Генеральної прокуратури України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Підставами до звернення позивача з даним адміністративним позовом стало те, що 18.04.2016 В.о. Генерального прокурора України Ю. Севрук, розглянувши письмову заяву ОСОБА_3 від 18.03.2016, направив рішення (лист - відмову) № 18-784вих-16 про відмову у виплаті ОСОБА_3 належної йому заробітної плати у розмірі, визначеному ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Позивач вважає вказане рішення Відповідача неправомірним та таким, що порушує вимоги Конституції України й Законів України «Про прокуратуру», зазначаючи, що відповідачем не виплачено належної йому заробітної плати (різниця в розмірі окладу та надбавки за вислугу років) впродовж періоду з 01.07.2015 року по 29.01.2016 року включно (з урахуванням коригування заробітної плати у цьому періоді у зв'язку з підвищенням на день звільнення), розмір заборгованості якої складає 157 316,76 грн.

Крім того, у позові зазначено, що у довідці про розмір середнього заробітку ОСОБА_3, виданої Генеральною прокуратурою України 29.01.2016 року, розміри окладу та надбавки за вислугу років зазначено без врахування вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», що на думку позивача, призвело до безпідставного та необґрунтованого заниження розмір його середньої заробітної плати, що прямо пов'язано з розміром його пенсії, яку він має право отримувати у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Також позивач зазначає, що відповідачем не виплачено належної йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років з розрахунку середньомісячної заробітної плати перед місяцем виходу на пенсію (з урахуванням коригування заробітної плати у цьому періоді у зв'язку з її підвищенням на день звільнення) за кожен повний рік роботи прокурором у розмірі, що становить 829 684,80 грн.

Позивач вважає, що через невиплату Генеральною прокуратурою України зазначеної заборгованості по заробітній платі та грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, останній залишився не забезпечений житлом, на яке він планував витратити вказані кошти, що вплинуло на його відносини у сім'ї та на його стан здоров'я (поява знервованості та інше), чим була завдана останньому моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 50000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

15 Липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року .

За приписами статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Частиною 9 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За приписами статті 89 Закону України «Про прокуратуру» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення, зокрема, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не було передбачено видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що Генеральна прокуратура України не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, що свідчить про необґрунтованість вимог ОСОБА_3 про визнання дій відповідача щодо відмови у виплаті заробітної плати неправомірними та стягненні заборгованості з заробітної плати.

Стосовно позовних вимог щодо виплати ОСОБА_3 грошової допомоги при виході на пенсію, суд зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2016 року позивач звернувся до Генерального прокурора України з заявою, в якій просив вжити заходів щодо усунення порушених його прав в частині невиплати вихідної грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років та неправильного застосування норм законодавства України при визначенні та виплаті його посадового окладу на час перебування на посаді.

Листом від 18.04.2016 №18-784вих-16 позивача було повідомлено про те, що правові підстави для виплати грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, а також нарахування та виплати заробітної плати з 01.07.2015 року, - відсутні.

У відповідності до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції до 01.04.2014 року, прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачувалася грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково - навчальних закладах прокуратури.

Відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, який набрав чинності 01.04.2014 року, частину 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року виключено.

Частиною 16 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (в редакції від 14.10.2014 року) дійсно було передбачено, що прокурорам у разі звільнення вперше з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років чи інвалідністю виплачується грошова допомога з розрахунку середньомісячної заробітної плати за рік перед місяцем виходу на пенсію (з урахуванням коригування заробітної плати у цьому періоді у зв'язку з її підвищенням на день звільнення) за кожен повний рік роботи прокурором, на посадах у науково - навчальних закладах прокуратури, про що робиться запис у трудовій книжці.

Однак, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року частину 16 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року виключено.

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до виплат, де їх не визначив законодавчий орган.

Враховуючи той факт, що позивача звільнено з органів прокуратури 29.01.2016, тобто після того, як положення ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та ч. 16 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, якими було передбачено виплата грошової допомоги при виході на пенсію за вислугу років, втратили чинність, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_3 такої грошової допомоги у Генеральної прокуратури України не було.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від основних, необґрунтованість та безпідставність яких встановлена вище. Водночас суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до чинного законодавства відшкодування моральної шкоди здійснюється особою, яка її заподіяла, лише за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а відтак вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 02 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.