Справа № 607/7593/17
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2017 Справа №607/7593/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача відновити і здійснити виплату невиплачених сум призначеної пенсії за віком на загальних підставах відповідно до вимог Закону України від 09 липня 2003 року "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01 травня 2015 року.

В обгрунтування вимог позивачка вказує, що працює на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області. 19.06.2010року їй було призначено пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Однак, виплату призначеної пенсії починаючи з квітня 2015року було призупинено. 12.05.2017року звернувшись до відповідача із заявою про виплату пенсії, отримала відмову, вважає, що саме починаючи із цієї дати дізналася про порушення своїх прав, а тому позов подано в межах строку звернення до суду. Відповідач посилається на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, згідно яких особам тимчасово з 01 квітня 2015 року, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Законом «Про судоустрій та статус суддів», зупинено виплату пенсії. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки відповідно до вимог п. 5 Розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". До 01 червня 2015 року не прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, а тому з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Також вказала, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року (справа №1-8-2016) визнано таким, що не відповідають Конституції України положення абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» в редакціях законів від 07 липня 2010 року та 02 березня 2015 року, 24 грудня 2015 року, тому положення законів, які передбачали припинення виплат пенсій особам, які працюють на посадах і на умовах, передбачених Закону України "Про судоустрій і статус суддів" втратили чинність з 08.06.2016 року.

Крім того, 20 грудня 2016 року Конституційний суд України прийняв рішення у справі за № 7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, зокрема: - першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Посилаючись на наведене, позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії за віком з 01 травня 2015року та зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відновити та здійснити виплату призначеної їй пенсії за віком, починаючи з 01 травня 2015 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмовому запереченні відносно позову.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом установлено, що 19.06.2010 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" що визнається представником відповідача та підтверджується письмовими запереченнями на позов.

Виплату пенсії починаючи з 01 квітня 2015 року призупинено, у звязку з чим позивачка звернулась до відповідача із заявою про поновлення її виплати.

16.05.2017року Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовило позивачці у виплаті призначеної пенсії, посилаючись на набрання чинності з 01 квітня 2015 року Законом України від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень пункту 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з вимогами п. 5 Розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний закон є чинним, його положення не було визнано неконституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 19.06.2010 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому позивач займає посаду судді апеляційного суду Тернопільської області, отже на останню поширюється дія Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, й щодо пенсійного забезпечення.

Разом з тим, враховуючи, що до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 24.05.2016 року у справі за № 333/6710/15а, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Суд розяснив, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів. Тому з 1 червня 2015 року, особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначають, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій та статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що з 01.05.2015року позивачці має бути відновлено виплату пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», через відсутність підстав для припинення її виплати.

Отже, дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01.05.2015 року призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є неправомірними.

Крім того, 08.06.2016 р. Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. N2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. №911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. N213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 р. і з 01.01.2016 р. пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, у вказаному рішенні Конституційним Судом України визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Також, 20 грудня 2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення у справі за № 7-рп/2016 щодо відповідності Конституції України положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399) зі змінами.

Вказаним рішенням КСУ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, зокрема:

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З врахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання дій відповідача щодо невиплати пенсії за віком призначеної 19.06.2010року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» неправомірними та зобовязання відновити та здійснити виплату ОСОБА_3 призначеної пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.05.2015року.

Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які суд вважає, слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до ч. 1 ст.94 КАСУ.

Керуючись ст.ст.6, 18, 71, 86, 158, 162, 163, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком призначеної 19.06.2010 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відновити та здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.05.2015 року.

Звернути до негайного виконання постанову в частині виплати пенсії в межах платежу за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Головуючий суддяОСОБА_4