Справа № 804/4886/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"26" вересня 2017 р.справа № 804/4886/17

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Прокопчук Т.С., перевіривши на відповідність нормам КАС України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_2 до керівника апарату Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (далі по тексту ГО «ДНПГО») в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача керівника апарату Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року адміністративний позов ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 до керівника апарату Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам ст. 187 КАС України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 187 КАС України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, адже: апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року апеляційна скарга ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року залишена без руху, у звязку з не відповідністю вимогам ст. 187 КАС України та апелянту ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 надано строк до 25 вересня 2017 року включно на їх виправлення, а саме: апелянту ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 пропонувалось в строк до 25 вересня 2017 року включно надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи.

Разом з тим, 25 вересня 2017 року від апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання на усунення, на думку апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2, недоліків апеляційної скарги, однак, знов ж таки в порушення вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 повторно не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору, що свідчить про те, що ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не виконана, зазначені недоліки апелянтом апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не усунені.

Натомість, в своєму клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 25 вересня 2017 року, апелянт ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 зазначає, що за існуючими правовими нормами сплатити судовий збір неможливо, оскільки неприбуткові громадські організації без статусу юридичної особи не є платником судового збору за змістом ст. 2 Закону України «Про судовий збір» у взаємозвязку з вимогами ст. 16 Закону України «Про громадські обєднання» і власних коштів чи власного майна громадська організація не має.

Розглянувши клопотання апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 25 вересня 2017 року, а також вивчивши наведені у ньому обґрунтування, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані ст. 88 КАС України.

Так, відповідно до ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про важкий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на викладене, апелянт ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

До того ж, вважаю за можливе наголосити на тому, що даною статтею передбачено право суду, а не обовязок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Водночас, вказана норма статті не передбачає пільг по сплаті судового збору для неприбуткових організацій, не виключає з платників судового збору громадські організації, а відтак апелянт відноситься до платників судового збору, оскільки подаючи апеляційну скаргу апелянт наполягає на тому, що громадська організація без статусу юридичної особи має адміністративну процесуальну дієздатність, а відповідно має право на подання позову та на апеляційне оскарження прийнятого судового рішення.

Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що відображено також у пункті 3 частини 1 статті 7 КАС України. Звільнення окремих субєктів від сплати судового збору може розцінюватися, як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими.

При цьому, заявник відповідного клопотання повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В той же час, апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не підтверджено неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у порядку та розмірі встановленому законом жодними належними та допустимими доказами, як і не надано доказів, які б свідчили, що заявник апеляційної скарги користується пільгами щодо сплати судового збору, встановленими ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не є юридичною особою та не знаходиться на обліку в органах статистики, доходів і зборів, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду, вважаю необґрунтованими, оскільки судовий збір за своєю правовою природою є різновидом судових витрат, порядок справляння якого визначено Законом України «Про судовий збір» і жодним чином не відноситься до загальнообов'язкових податків, зборів та платежів, питання щодо сплати яких регулюється іншими нормативно-правовими актами, а отже відсутність реєстрації заявника апеляційної скарги у відповідних органах не є підставою звільнення від сплати судового збору.

При цьому, посилання апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 на рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення стосується офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» в редакції п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, яка передбачала, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Водночас, згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Отже, громадські організації при зверненні до суду з апеляційною скаргою не звільнені від сплати судового збору у розмірі, який визначено Законом України «Про судовий збір».

З приводу посилань на приписи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцію України щодо права кожного на звернення до суду, зазначаю, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Саме тому сплата судового збору не є обмеженням з боку держави на доступ до правосуддя.

Разом з тим, станом на 26 вересня 2017 року вимоги, зазначені в ухвалі судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не виконані, недоліки апеляційної скарги апелянтом ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 не усунуті.

Клопотання про продовження строку, встановленого судом апеляційної інстанції для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, від апелянта ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 на адресу суду апеляційної інстанції станом на 26 вересня 2017 року включно не надійшло.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору на підтвердження сплати судового збору станом на 26 вересня 2017 року включно, а також відсутність клопотання про продовження строку, встановленого судом апеляційної інстанції для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 КАС України, застосовуються правила ст. 108 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишили без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у даній адміністративній справі вважається неподаною та підлягає поверненню апелянту ГО «ДНПГО» в інтересах члена ГО «ДНПГО» ОСОБА_2

Керуючись ст. 108 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_2 до керівника апарату Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії вважати неподаною та повернути апелянту ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена ОСОБА_1 організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_2.

Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Суддя Т.С. Прокопчук