Справа № 815/5751/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5751/16

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерські системи» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерські системи» до Одеської митниці ДФС та 3-ї особи Приватного підприємства «Хімтехнострой» про визнання неправомірними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2016 року ТОВ «Брокерські системи» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про визначення коду товару від 19.08.2016 року №КТ-513-2016;

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016 року №500060804/2016/000082/2;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016 року №500060804/2016/00149.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як зазначає позивач, ним, як декларантом, при розмитненні товару, було надано усі передбачені митним законодавством обов'язкові документи, які не містили розбіжностей. Наведені ж митним органом підстави щодо коригування митної вартості та коду товару є необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2017р. до участі у справі в якості 3-ї особи було залучено ПП «Хімтехнострой».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Брокерські системи» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, директор ТОВ «Брокерські системи» 23.03.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

30.05.2016 року між ТОВ «Брокерські системи» (виконавець) та ПП «Хімтехнострой» (замовник) укладено Договір №91, відповідно до п.1.1 якого Замовник (ПП "Хімтехстрой") доручає, а Виконавець (ТОВ "Брокерські системи") надає послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України, їх оформленню у митних органах України, а також інші, повязані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника послуги. Крім того, відповідно до п.3.1.4 Замовник (ПП "Хімтехстрой") в рамках виконання цього договору зобовязаний відшкодувати Виконавцю суму сплачених митниці митних платежів за митне оформлення згідно п.5 даного Договору.

01.06.2016 року між ПП «Хімтехстрой» та «NicosGroup LTD» (1? MilesNorthernHighway, BelizeCity, Belize) було укладено зовнішньоекономічний Контракт №789 від 01.06.2016р., відповідно до умов якого, «Покупець» - ПП «ХІМТЕХНОСТРОЙ» та «Постачальник» - NicosGroup LTD (1? MilesNorthernHighway, BelizeCity, Belize), Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця (продавати), а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах цього Контракту «Товар» товарних груп 01-99 згідно з УКТ ЗЕД, прийнятою в Україні. Додатковою угодою №1 до Контракту №789 були внесені зміни до п.15, а саме, уточнені адреси, банківські реквізити та підписи сторін.

Відповідно до Інвойсу від 13.07.2016р. №600, на виконання вказаного вище Контракту №789 від 01.06.2016 року продавцем було відправлено товар: «мармур» у плитках розміром 2.5х5см. 252,72 м.кв. та «травертин» у плитках розміром 20х20х2см. 252,32 м.кв. загальною вартістю 14572,664 USD.

15.08.2016 року продавцем товару «Nicos GroupLTD» (1? MilesNorthernHighway, BelizeCity, Belize) листом Ref.#879 було поінформовано покупця про невідповідність даних щодо товару, наведених в інвойсі від 13.07.2016р. №600 та направлено виправлений інвойс від 13.07.2016р. №601, відповідно до якого, на адресу покупця, на виконання Контракту №789 від 01.06.2016 року, було відправлено товар: мармур у плитках на сітчаній основі, розміром 30х30 см. 748,44 м.кв. загальною вартістю 14295,204 USD.

Оскільки було поінформовано покупця про невідповідність даних щодо товару, наведених в інвойсі від 13.07.2016 року №600 та направлено виправлений інвойс від 13.07.2016 року №601, за заявою Декларанта (ТОВ «Брокерські системи») до початку митного оформлення було проведено фізичний огляд товару.

За результатами фізичного огляду було складено ОСОБА_2 про невідповідність товару відомостям, заявленим у потрібних для здійснення митного контролю документах, про пошкодження товарів чи їх упаковки або маркування від 16.08.2016р., згідно якого п.10.1 зазначено в документах Найменування товару: «мармур у плитках» розміром 2.5х5см-252,72 м.кв., травертин у плитках розміром 20х20х2 см.-252, 32 м.кв., кількість вантажних місць: 128 вага брутто 22880 кг, згідно п. 10.2 наявність: Найменування товару: товар мармур у плитках на сітчаній основі, розміром 30x30 см - 748,44 кв.м; кількість вантажних місць - 22; вага брутто 22880кг.

18.08.2016 року до м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Брокерські системи» було подано митну декларацію №500060804/2016/002598 від 18.08.2016 року в режимі «імпорт», в графі 31 «Вантажні місця та опис товару» якої зазначений товар №1 «Вироби з каменю: мармур у плитках на сітчаній основі (пиляний), розміром 30х30 см., товщина 12мм., колір темно-сірий - 748,44 м.кв. Виробник «REMAR &MUSEVITOGLU LTD. SIRKETLERI». Торгівельна марка - нема даних. Країна виробництва TR.», а в графі 33 «Код товару» визначений код товару - НОМЕР_1.

Разом з митною декларацією, Декларантом ще були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.06.2016р. №789; додаткова угода від 24.06.2016р. №1 до контракту від 01.06.2016 року №789; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 12.08.2016р. №175570/1; коносамент від 20.07.2016р. №16/07/300/01328-0002574; висновок за результатами експертизи гемологічних обєктів ДЕЦУ від 18.08.2016р. №16785/090813; рахунок-фактура (інвойс) від 13.07.2016р. №600; рахунок-фактура (інвойс) від 13.07.2016р. №601; пакувальний лист від 13.07.2016р. б/н; договір про надання послуг митного брокера від 30.05.2016р. №91; інформація про результати здійснення радіологічного контролю товару від 12.08.2016р. №2730; декларація про походження товару від 13.07.2016р. №601; акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 16.08.2016р.; лист продавця від 15.08.2016р. №879 про невідповідність даних щодо товару, наведених в інвойсі від 13.07.2016р. №600; лист декларанта від 24.08.2016р. №24/08-16;акт про невідповідність товару відомостям, заявленим у потрібних для здійснення митного контролю документах від 16.08.2016 року.

18.08.2016 року Одеською митницею ДФС було встановлено, що в поданих Декларантом документах містяться деякі розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: в наданому до митного оформлення зовнішньоекономічному Контракті від 01.06.2016р. №789 п.4.1 визначені умови оплати за товар, а саме: оплата товару здійснюється або шляхом часткової чи повної передоплати, або шляхом здійснення платежів впродовж 90 календарних днів, починаючи з дати митного оформлення партії товару. Проте, в наданих до митного оформлення інвойсах від 13.07.2016р. №600 та від 13.07.2016р. №601 відсутня конкретна інформація щодо умов оплати за товар; до митного оформлення та контролю надані два комерційних інвойси від 13.07.2016р. №600 та від 13.07.2016р. №601 із суттєвою різницею щодо найменування, кількості та вартості товару; в листі Продавця товару від 15.08.2016р. №879 щодо надання скоригованого інвойсу на товари невірно вказані дати інвойсів, а саме - в листі коригуванні зазначено інвойс від 13.06.2016р. №600 та інвойс від 13.06.2016р. №601 проти поданих до митного оформлення інвойсів від 13.07.2016р. №600, 13.07.2016р. №601; також вищевказаний лист-коригування датовано значно пізніше ніж дата скоригованого інвойсу.

З метою здійснення митного оформлення даної партії товарів Декларантом було надано «Висновок про якісні та вартісні характеристики товарів за результатами експертизи гемологічних об'єктів», підготовлений Державним гемологічним центром України, від 18.08.2016р. №16785/090813, який, в свою чергу, містить повний та чіткий опис товару.

Листом від 24.08.2016р. №24/08-16 уповноважена особа декларанта - ТОВ «Брокерські системи» повідомила Одеську митницю ДФС про те, що надати інші документи, крім тих, що зазначені у гр.44 митної декларації №500060804/2016/002598 від 18.08.2016р. немає можливості.

25.08.2016 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості №500060804/2016/000082/2, яким митну вартість скориговано: за ціною за одиницю товару до 0,7951 дол. США за кг ваги нетто за методом 6 (резервним) визначення митної вартості.

25.08.2016 року Одеською митницею ДФС видана уповноваженій особі декларанта картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон №500060804/2016/00149.

Згідно вказаної Картки відмови, митна декларація не може бути прийнята у звязку з прийняттям рішення про визначення коду товару від 19.08.2016 року №КТ-513-2016 відповідно до ч.4 ст.69 МКУ та у звязку з порушенням вимог ч.6 п.2 ст.54 МКУ прийнято рішення про коригування митної вартості №500060804/2016/000082/2 від 25.08.2016 року.

Проте, в подальшому, Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI за митною декларацією від 25.08.2016р. №500060804/2016/002659.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією було забезпечено фінансовою гарантією шляхом внесення ПП «Хімтехстрой» коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів у сумі 119 256,76 грн., у т.ч. 22 933,99 грн. ввізне мито; 96 322,77 грн. - ПДВ

30.09.2016 року позивач звернувся до начальника Одеської митниці ДФС України зі скаргою (вх. №7535/10-29 від 03.10.2016р.) про скасування спірного рішення Одеської митниці про визначення коду товару від 19.08.2016р. №КТ-513-2016, рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016р. №500060804/2016/00149 та повернення суму надмірно сплачених платежів на загальну суму 119256,76 грн., у т.ч. 22933,99 грн. ввізне мито; 96322,77 грн. ПДВ.

В подальшому, т.б. 13.10.2016 року позивач також звернувся до начальника Одеської митниці ДФС із повторною заявою, в якій зазначив, що останнім 03.10.2016р. було направлено звернення про скасування рішень митного органу та повернення зайво сплаченого мита, однак станом на 12.00 13.10.2016р. відповіді або інформації про прийняте рішення Одеської митниці не отримано, у звязку з чим, оскільки митним органом порушено строки розгляду скарги, позивач просив скасувати рішення про визначення коду товару від 19.08.2016р. №КТ-513-2016, рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016р. №500060804/2016/00149 та повернути суму надмірно сплачених платежів на загальну суму 119256,76 грн., у тому числі 22933,99 грн. ввізне мито; 96322,77 грн. ПДВ.

07.10.2016 року Одеською митницею ДФС за результатами опрацювання скарг позивача від 30.09.2016 року, останнього було повідомлено листом №3570/10/15-70-61 про відсутність підстав для скасування спірного Рішення про визначення коду товару від 19.08.2016р. №КТ-513-2016; у визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 та скасовування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016р. №500060804/2016/00149 та одночасно розяснено право на оскарження цих рішень в судовому порядку.

Не погоджуюсь із зазначеними вище діями та рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності порушених прав і інтересів саме позивача та відповідно, відсутності у нього належних і достатніх повноважень для звернення до суду із даними позовними вимогами. Правомірність же дій та спірних рішень митного органу судом 1-ї інстанції не встановлювалася і не перевірялася.

Однак, разом з тим, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до змісту приписів ст.55 Конституції України та ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Аналогічні положення містяться і в ч.1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (ратифікована 11.09.1997р.), зі змісту якої вбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Як слідує з положень ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі безпосередньо врегульовано нормами Митного кодексу України.

Статтею 543 МК України визначено, що здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України, відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно із положеннями п.п.23,24 ст.4 МК України, «митне оформлення» - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Так, судовою колегією встановлено, що звертаючись до окружного суду за захистом своїх прав і законних інтересів, позивач (т.б. ТОВ «Брокерські системи») виходив зі змісту приписів ч.5 ст.266 МК України, якою, в свою чергу, передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як вбачається з матеріалів справи, діючі на підставі договору №91 про надання митно-брокерських послуг, укладеного 30.05.2016р. між ТОВ «Брокерські системи» і ПП «Хімтехнострой», позивач подав до митного органу митну декларацію типу 1М40-ДЕ від 18.08.2016р. №500060804/2016/002598 та усі визначені Митним кодексом України документи (а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.06.2016р. №789; додаткова угода від 24.06.2016р. №1 до контракту від 01.06.2016 року №789; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 12.08.2016р. №175570/1; коносамент від 20.07.2016р. №16/07/300/01328-0002574; висновок за результатами експертизи гемологічних обєктів ДЕЦУ від 18.08.2016р. №16785/090813; рахунок-фактура (інвойс) від 13.07.2016р. №600; рахунок-фактура (інвойс) від 13.07.2016р. №601; пакувальний лист від 13.07.2016р. б/н; договір про надання послуг митного брокера від 30.05.2016р. №91; інформація про результати здійснення радіологічного контролю товару від 12.08.2016р. №2730; декларація про походження товару від 13.07.2016р. №601; акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 16.08.2016р.; лист продавця від 15.08.2016р. №879 про невідповідність даних щодо товару, наведених в інвойсі від 13.07.2016р. №600; лист декларанта від 24.08.2016р. №24/08-16;акт про невідповідність товару відомостям, заявленим у потрібних для здійснення митного контролю документах від 16.08.2016р.), необхідні для проведення митного оформлення товару «Вироби з каменю: мармур у плитках на рітчаній основі (пиляний), розміром 30x30 см, товщина 12 мм, колір - темно-сірий, "48,44 м.кв.», що надійшов на виконання умов зовнішньоекономічного Контракту №789 від 01.06.2016р. на адресу ПП «Хімтехнострой», визначив код товару за УКТ ЗЕД, який відповідає назві товару 6802 910000, а отже, взяв на себе у повному обсязі всі права, обов'язки й відповідальність щодо здійснення митних формальностей з метою здійснення митного оформлення зазначеного товару.

Далі, як видно з матеріалів справи, з метою здійснення митного оформлення даної партії товарів уповноваженою особою декларанта (т.б. ТОВ «Брокерські системи») на вимогу митного органу, було додатково надано «Висновок про якісні та вартісні характеристики товарів за результатами експертизи гемологічних об'єктів», виготовлений Державним гемологічним центром України, від 18.08.2016р. №16785/090813, який, в свою чергу, містив повний та чіткий опис товару.

Проте, не зважаючи на усі подані декларантом документи, 25.08.2016 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості №500060804/2016/000082/2, яким митну вартість було скориговано за 6 (резервним) методом визначення митної вартості, т.б. за ціною за одиницю товару до 0,7951 дол. США за кг ваги нетто.

В той же день, т.б. 25.08.2016 року, Одеською митницею ДФС уповноваженій особі декларанта (т.б. ТОВ «Брокерські системи») була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон №500060804/2016/00149.

Також, по справі встановлено, що 30.09.2016р. і 13.10.2016р. позивач (т.б. ТОВ «Брокерські системи») звернувся до начальника Одеської митниці ДФС України зі скаргою (вх. №7535/10-29 від 03.10.2016р.) про скасування спірних рішень про визначення коду товару від 19.08.2016р. №КТ-513-2016, про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016р. №500060804/2016/00149, однак Відповідач відмовив у задоволенні усіх вимог скарги та одночасно розяснив заявнику (т.б. позивачу - ТОВ «Брокерські системи») право на оскарження цих рішень в судовому порядку.

При цьому, слід зазначити, що ні сторонами, ні судом 1-ї інстанції, фактично не заперечується факт того, що оскаржувані позивачем (т.б. ТОВ «Брокерські системи») рішення митниці від 19.08.2016р. №КТ-513-2016, від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 та Картка відмови в прийнятті митної декларації від 25.08.2016р. були видані уповноваженій особі декларанта, т.б. безпосередньо саме позивачу (т.б. ТОВ «Брокерські системи»), який і подавав спірну митну декларацію (разом із документами) та з яким, до речі, узгоджувалися всі митні формальності та здійснювалася переписка.

Як слідує зі змісту положень ч.7 ст.69 МК України, у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа (т.б., в даному випадку, позивач - ТОВ «Брокерські системи») має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, вищезазначені норми Конституції України та діючого законодавства, право особи, уповноваженої на декларування (т.б. ТОВ «Брокерські системи») на оскарження дій чи рішень митниці фактично нічим не обмежено, а питання права власності на товар (яке, згідно із п.5.6 Контракту, переходить до покупця (т.б. ПП «Хімтехнострой») тільки після його митного оформлення), у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності митного органу, не мають суттєвого значення для вирішення спірного питання по суті, зважаючи на положення ч.5 ст.266 МК України.

До того ж, при цьому одночасно слід зазначити, що оскаржувані позивачем (т.б. ТОВ «Брокерські системи», який до речі має від ПП «Хімтехнострой» довіреність від 01.02.2017р. на представлення їх інтересів в судах будь-якої інстанції) рішення митниці від 19.08.2016р., від 25.08.2016р. та Картка відмови в прийнятті митної декларації від 25.08.2016р. були прийняті до повного митного оформлення товару та випуску його у вільний обіг (у звязку зі сплатою фінансової гарантії), тобто, на момент виникнення спірних відносин (т.б. винесення відповідачем цих рішень) 3-я особа - ПП «Хімтехнострой» (покупець за Контрактом) фактично ще не набула права власності на товар, оскільки останній на той час ще не був оформлений у митному відношенні.

Що ж стосується вирішення справи по суті, то, як вже зазначалося вище, суд 1-ї інстанції фактично її по суті не розглядав та не надавав оцінку діям позивача та спірним рішенням відповідача, хоча представник позивача неодноразово звертав увагу окружного суду на низку допущених митним органом порушень процедур митного контролю, а саме:

- митна декларація №500060804/2016/002598 була подана декларантом

ОСОБА_3 18.08.2016р. о 14.00 год. без порушень норм Митного кодексу України та містила усі необхідні відомості, а також до неї були додані усі документи, передбачені ст.335 цього Кодексу. Однак, відповідач з надуманих підстав відмовив у її прийнятті, що було оформлено відповідною Карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016р. №500060804/2016/00149.

Відповідно до вимог п.2.3 «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р. №631:

- у разі здійснення митного оформлення товарів за ЕМД інформація про необхідність подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим ЕІДГІ посадової особи митного органу;

- для підтвердження отримання електронного повідомлення програмним забезпеченням робочого місця Декларанта в автоматизованому режимі направляється до митного органу відповідне електронне повідомлення із зазначенням дати й часу отримання електронного повідомлення;

- інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу V Інформаційного аркуша.

Проте, в порушення зазначених вимог, а також приписів п.п.3.7, 3.10 цього ж Порядку, позивача не було інформовано в установленому порядку (т.б. шляхом направлення електронного повідомлення) про необхідність надання додаткових документів та не було надано «Інформаційний аркуш» з вичерпним переліком документів, які необхідно додати, та обґрунтуванням підстав щодо їх витребування. Замість цього, як встановлено з пояснень представника позивача, Декларанта 18.08.2016р. близько о 16.00 год. було викликано до підрозділу митного оформлення, де старшим зміни його було усно проінформовано про нібито «невідповідність коду товару» та запропоновано вибрати, або змінити код товару, або буде складено протокол про порушення митних правил.

Таким чином, позивача фактично було позбавлено права надати додаткові документи та довести правильність визначення коду товару.

Як вбачається зі змісту вимог п.4 ст.69 МК України, необхідною умовою невизнання митним органом коду товару, заявленого декларантом при його декларуванні, є порушення останнім певних правил класифікації товарів, що, в свою чергу, є підставою для отримання органом доходів і зборів права самостійно класифікувати товари.

Позивач же, в даному випадку, своєчасної та належної відповіді від посадової особи Одеської митниці ДФС фактично не отримав, а п.3 спірного рішення про визначення коду товару посилання на конкретні правила класифікації не містить взагалі.

Зважаючи на складний випадок класифікації товару за УКТ ЗЕД, а також ігнорування відповідачем під час проведення митного контролю товару висновку за результатами експертизи гемологічних об'єктів ДГЦУ від 18.08.2016р. №16785/090813, який містить інформацію про код товару, що відповідає визначеному декларантом - 6802 91 00 00 та визначає товар - як «Плитка пиляна з мармуру», позивач для проведення незалежної експертизи та визначення коду товару за УКТ ЗЕД звернувся до Одеської регіональної торгово-промислової палати, яка, в свою чергу, надала висновок експерта від 31.10.2016р. №УТЗ-2279, який, на думку суду, має суттєве значення для вирішення питання про встановлення вірного коду товару та його опису для винесення класифікаційного рішення.

Однак, разом з тим, судом 1-ї інстанції вказаний вище висновок також не було досліджено і не надано йому оцінку, натомість, зі слів представника відповідача було лише констатовано, що висновок про якісні та вартісні характеристики товарів за результатами експертизи гемологічних об'єктів, підготовлений Державним гемологічним центром України, від 18.08.2016р. №16785/090813, який містить опис товару, що відрізняється від опису товару, яки наведено в інвойсі від 13.07.2016р. №601, хоча насправді зазначений висновок фактично взагалі не містить детального опису товару, а лише тільки зазначає його найменування та дає висновок по коду товару.

Як вбачається зі змісту п.4 спірного рішення про визначення коду товару та гр.25 рішення про коригування митної вартості, посадові особи митниці фактично пропонують декларанту описувати товар наступним чином: «Плитки для мозаїки з природного каменю темно-сірого кольору - мармуру, на сітчастій основі, прямокутної форми, найбільша грань яких може бути вписана в квадрат із стороною менше як 7 см: розмір основи 30х30 см, розмір плитки 5 х2,5х 1 см» та, відповідно, класифікувати його у товарній підкатегорії - 6802 10 00 00 УКТЗЕД.

Але, при цьому, необхідно звернути увагу на те, що існує не скасоване класифікаційне рішення Харківської митниці ДФС від 15.03.2012р. №КТ-807-0181-2012 (яке Одеська митниця повинна була взяти до уваги), в якому визначено код за УКТЗЕД - 6802 10 00 00, проте, до класифікації товару було застосовано інший опис: «кам'яні кубики для мозаїки з природнього каменю-мармуру на сітчастій основі, найбільша грань яких може бути вписана в квадрат зі стороною менше 7 см, розмір основи 305x305 мм, розмір мозаїки 15x15x7' мм».

Обґрунтовуючи спірного рішення про визначення коду товару, відповідач зазначає, що ним нібито було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО «Інспектор-2006» ЄАІС ДФСУ, за результатом якого встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим по товару №1 - 1,4975 дол. США за кг ваги нетто, ніж заявлена декларантом - 0,7951 дол. США за кг ваги нетто. При цьому, відповідач посилається на митну декларацію від 09.07.2016р. №500060006/2016/011392.

Згідно із ст.69 МК України, під час здійснення контролю правильності класифікації товарів на вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення.

Таким чином, прийняті судом першої інстанції в якості доказів відповідача посилання на митні декларації на інші поставки, за іншими комерційними документами, є спробами вишукування між ними аналогій, що суперечить чинному законодавству. Тобто, класифікувати подані до митного оформлення товари необхідно на підставі відомостей стосовно саме цих товарів.

Відповідно до ч.7 ст.69 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. Тобто законодавець пов'язує обов'язковість оприлюднення класифікаційних рішень з обов'язковістю їх, як правочинів, для декларанта. Така позиція підтверджується і нормами Митного кодексу України: «На офіційній веб-сторінці центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, у знеособленому вигляді оприлюднюються прийняті митними органами рішення щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД, опубліковуються методичні рекомендації та інші роз'яснення з питань класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД».

«Порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади» був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.2002р. №3, та передбачає, що таке оприлюднення здійснюється шляхом розміщення інформації на офіційних веб-сайтах.

На офіційному сайті Державної фіскальної служби України спірне рішення до цього часу не опубліковане.

Таким чином, судова колегія погоджується з доводами позивача та, в свою чергу, також вважає, що класифікація товарів, в даному випадку, була проведена Одеською митницею ДФС з порушенням норм ст.69 МК України, а тому, за вказаних вище підстав це рішення не може бути обов'язковим для проведення митного оформлення.

Як слідує зі змісту вимог статті 49 Митного кодексу України, «митною вартістю товарів», які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

А як видно з положень ч.1 ст.3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ж ст.52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як визначено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

З вимог ч.2 ст.53 МК України також вбачається, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У відповідності до положень ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.3 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Так, положеннями ч.ч.1,2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МКУ).

Як слідує з ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта

або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові

документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання і явленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному ст.ст.345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у т.ч. невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку

митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної

інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості

(ч. 6 вказаної статті).

Як передбачено положеннями ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Крім того, ч.2 цієї ж статті 55 визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у т.ч. щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, дискреційні функції митних органів мають певні законодавчі обмеження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст.57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

А згідно із ч.3 ст.57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, виходячи із змісту приписів ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Таким чином, аналіз наведених вище норм діючого митного законодавства свідчить про те, що обов'язок доведення митної вартості товару, заявленого до декларування, лежить на декларанті. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Водночас, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей Митного кодексу України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи МКУ фактично зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Так, як встановлено з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 стала, зокрема, наявна у митного органу інформація щодо числових значень складової митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Таким чином, спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийняті заявленої декларантом митної вартості товарів «за ціною контракту».

Як вже зазначалося вище, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такою оперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, вищенаведені приписи діючого законодавства прямо зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши ж відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна була вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та чому саме з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» (зареєстр. Міністерством юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195), митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена «за ціною договору (контракту)» щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Необхідно звернути увагу на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 відповідачем не надано жодних обгрунтувань, які зумовили причини неприйняття митницею методу визначення митної вартості за ціною контракту.

Таким чином, не наведення митницею в своєму рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми та такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Одночасно слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.05.2012р. (справа №21-91а12) та від 31.03.2015р. (справа №21-127а 15).

Отже, у митного органу у цих спірних правовідносинах були відсутні належні і достатні підстави для витребування додаткових документів та в результаті їх ненадання визначення митної вартості за іншим, ніж основний метод.

Також необхідно ще звернути увагу й на суттєві недоліки, допущені Одеською митницею ДФС при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2, а саме: зазначення у гр. 20 «Код товару» рішення про коригування митної вартості коду - 6802 21 00 00, який не відповідає ані гр. 33 «Код товару» митної декларації, ані коду товару за рішенням про визначення коду товару. Оскільки код товару за УКТЗЕД є ключовим критерієм для пошуку в ціновій базі ЄАІС, а також встановлення орієнтовних показників митної вартості у системі управління ризиками, то виникають сумніви щодо ідентичності чи подібності товарів, які порівнювались; оцінка товару проведена митницею із використанням незрозумілої величини «дол. США за кг ваги нетто», у той час, як за Контрактом товар був придбаний і оплачений у USD за м2. Зазначене свідчить про порушення відповідачем вимог МКУ та несумісність використаного способу оцінки з відповідними принципами і положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі.

Отже, з огляду на викладене, спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016р. №500060804/2016/000082/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, відповідно, підлягає скасуванню.

Згідно з п.7.1 розділу VII Порядку від 30.05.2012р. №631, картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, встановленого ст.255 МКУ для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову, а саме, протягом 4-х робочих годин.

Проте, проігнорувавши вищезазначену норму діючого законодавства, посадові особи митниці, в даному випадку, 25.08.2016р. винесли спірне рішення про коригування митної вартості №500060804/2016/000082/2 та фактично в той же день (т.б. 25.08.2016р.) оформили і Картку відмови в митному оформленні товарів №500060804/2016/00149, т.б. аж на 7-й день після подання митної декларації.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що у відповідача, в даному випадку, були відсутні законні підстави для прийняття спірних рішень про визначення коду товару від 19.08.2016 року № КТ-513-2016, про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016 року №500060804/2016/000082/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016 року №500060804/2016/0014, а тому, відповідно, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого, в даному випадку, не було зроблено представниками відповідача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За вказаних обставин, судова колегія, діючи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне скасувати постанову суду 1-ї інстанції та ухвалити нову постанову - про задоволення позову ТОВ «Брокерські системи».

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254,256 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерські системи» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року скасувати, та прийняти нову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерські системи» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про визначення коду товару від 19.08.2016 року № КТ-513-2016.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.08.2016 року № 500060804/2016/000082/2;

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.08.2016 року № 500060804/2016/00149.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4