Справа № 826/10431/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2017 року № 826/10431/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвої Олени Сергіївни (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення (зміну) позовних вимог, просить суд:

- Визнати протиправними дії відповідача щодо: 1) безпідставного звернення до Дарницького районного суду міста Києва з поданням від 08.08.2017 з проханням постановити вмотивовану ухвалу про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до квартири позивача для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»; 2) винесення постанови про стягнення коштів з заробітної плати (пенсії) позивача;

- Зобов'язати відповідача скасувати постанову про стягнення коштів з заробітної плати (пенсії) від 10.07.2017 з поверненням коштів, які незаконно стягнуті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 11.09.2017, яке в подальшому було відкладено на 15.09.2017, з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість.

З огляду на положення ч. 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем у справі визначено Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження № 54108515 щодо примусового виконання:

- виконавчого напису № 224 від 11.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 298 962,50 грн. 25 квітня 2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50947438 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису;

- виконавчого листа № 753/4086/15 від 02.12.2015 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 240 902,50 грн. 25 травня 2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51236224 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів виконавчих проваджень, копії яких наявні в матеріалах справи, одночасно з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем направлені запити до відповідних державних органів, з метою отримання інформацію щодо майна боржника.

Згідно відповіді ДФС України, інформація про номери рахунків, відкритих фізичною особою РНОКПП НОМЕР_1 відсутня.

Згідно відповіді ПФУ, боржника, який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також останнє місце роботи не знайдено.

Згідно відповіді ПФУ боржник перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управління ПФУ та отримує пенсію у сумі 10318,84 грн.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в порядку доступу державних виконавців, відповідно до результатів пошуку, за ОСОБА_1 зареєстрована квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці за іншим зобов'язанням за договором позики.

04.08.2016 державним виконавцем, відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та направлено сторонам і в Регіональний сервісний центр МВС.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

15.06.2017 державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання боржника. Як зазначено в акті державного виконавця: «На стукіт у двері ніхто не відчинив. Згідно зі слів консьєржа, за адресою АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю».

10.07.2017 державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою місця проживання боржника. Як зафіксовано в акті державного виконавця: «Двері державному виконавцю відчинив ОСОБА_1, який відмовився надати доступ державному виконавцю до квартири для здійснення опису та арешту належного боржникові майна в квартирі по вищевказаних виконавчих документах». Даний акт підписано державним виконавцем, двома понятими та стягувачем. Позивач від підпису відмовився, що останнім в ході розгляду справи не спростовано.

В цей же день, 10.07.2017 до відповідача надійшла заява стягувача про направлення постанови про стягнення коштів із заробітної плати (пенсії) боржника у зв'язку із тим, що боржник перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію.

10.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про стягнення коштів із заробітної плати (пенсії) боржника та направлено її до Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ для виконання.

В подальшому, 10.08.2017 відповідачем складено Подання №/2/81, в якому старший державний виконавець Медведєва О.О. просила Дарницький районний суд міста Києва надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу, для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

На час розгляду даної справи і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, сторонами до матеріалів справи не надано доказів прийняття Дарницьким районним судом міста Києва відповідного рішення, за результатами розгляду Подання №/2/81.

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо винесення постанови про стягнення коштів з заробітної плати (пенсії) та зверненням державного виконавця до Дарницького районного суду міста Києва з Подання про надання дозволу на примусове проникнення до квартири, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

02.06.2016 Верховною Радою України прийнятий Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, тобто з одночасним набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII, відповідно до пункту 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення».

У відповідності до п.7 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить в собі визначення поняття «виконавчі дії», натомість в ст. 10 Закону наведено перелік заходів примусового виконання рішень, які, на думку суду, є тотожним поняттям до поняття виконавчі дії.

Так, ст. 10 Закону визначено, що Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відтак, оскільки спірні виконавчі дії розпочались після набрання чинності Законом №1404, їх правомірність підлягає оцінці в контексті Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016

Відповідно до статті 1 цього Закону Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами та виконавчі написи нотаріусів.

За змістом ч.1 ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Матеріалами справи підтверджується, що 02.12.2015 Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист по цивільній справі №753/4086/15, відповідно до якого вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 11 000 доларів США заборгованості та 9462,50 грн судових витрат.

11 березня 2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення коштів (боргу) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в загальній сумі 1 298 962,50 грн.

За результатами пред'явлення вказаних виконавчих документів до виконання, відповідачем були відкриті виконавчі провадження №50947438, №51236224, які в подальшому були об'єднані у зведене виконавче провадження 54108515.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем дії, рішень відповідача щодо відкриття виконавчих проваджень за вказаними вище документами, а суд, в даному випадку позбавлений можливості надати правову оцінку таким обставинам, оскільки дії, рішення відповідача щодо відкриття виконавчих проваджень, не є предметом розгляду даного спору.

Посилання позивача на те, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень йому не направлялись, про існування рішення Дарницького районного суду міста Києва позивачу нічого не відомо, судом відхиляються, адже у випадку незгоди позивача з правомірністю процесуальних дій суду, ОСОБА_1 не позбавлений можливості захистити порушене право в порядку, визначеному ЦПК України. До того ж, як свідчать матеріали справи, на час звернення позивача до суду з даним позовом, останній достовірно знав про існування відповідних виконавчих проваджень, а отже, у випадку порушення державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення документів виконавчого провадження, позивач не був позбавлений можливості оскаржити дії/бездіяльність державного виконавця в цій частині у встановленому законом порядку, чого позивачем, на власний розсуд, зроблено не було.

Більше того, суд зазначає, що в матеріалах даного спору відсутні докази оскарження позивачем рішення Дарницького районного суду міста Києва та виконавчого напису нотаріуса.

За змістом ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Оскільки в даному випадку в матеріалах справи відсутні докази погашення позивачем заборгованості за виконавчим написом нотаріуса №224 від 11.03.2016, станом на дату винесення постанови від 10.07.2017 ВП №50947438, враховуючи чинність даного виконавчого напису, а також те, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату (пенсію) прийнята на підставі заяви стягувача про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, що відповідає ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», Суд приходить до висновку про правомірність вказаної постанови.

За таких обставин позовні вимоги в частині, що стосується постанови про звернення стягнення на заробітну плату (пенсію) від 10.07.2017 ВП №50947438, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо звернення до Дарницького районного суду міста Києва з поданням від 08.08.2017 з проханням постановити вмотивовану ухвалу про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до квартири позивача для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

В ході зведеного виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що транспортні засоби у позивача відсутні, квартира АДРЕСА_1, знаходиться в іпотеці за іншим зобов'язанням за договором позики, кошти утримані із пенсії боржника недостатні для задоволення вимог стягувачів. Для здійснення опису й арешту майна боржника в квартирі АДРЕСА_1 в доступі державному виконавцю ОСОБА_1 відмовлено.

Дані обставини позивачем не заперечуються.

Відповідно до п.13 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404, державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до статті 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Приймаючи до уваги те, що боржник ОСОБА_1 на час звернення державного виконавця до суду з відповідним поданням, не надавав доказів погашення боргу, враховуючи те, що боргові зобов'язання позивача перед третіми особами станом на 08.08.2017 були безспірними, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про правомірність оскаржуваних дій державного виконавця в цій частині.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд, у відповідності до статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, в зв'язку із непідтвердженням в ході судового розгляду справи обставин, що викладені у позові, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя П.О. Григорович