Справа № 815/2309/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. м.ОдесаСправа № 815/2309/17

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Кравченка К.В.
Лук'янчук О. В.
за участю: секретаряСтефанцевої Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК", Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ЕРДЕ БАНК" про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем безпідставно та всупереч вимог чинного законодавства знято його з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою, чим порушено його право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "ЕРДЕ БАНК" та Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ "ЕРДЕ БАНК" зазначив, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності представника Банку, не з'ясував належним чином всіх обставин у справі та не звернув уваги на ту обставину, що на момент зняття позивача з реєстрації Банк був законним володільцем квартири, а відтак, мав всі підстави для звернення до відповідача у справі з заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_5, тому ГУ ДМС України в Одеській області законно та обґрунтовано було знято позивача з реєстрації його місця проживання.

В свою чергу, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в апеляційній скарзі зазначило, що до заяви про зняття позивача з реєстрації надані усі необхідні документи, які передбачені законодавством, а отже співробітники ГУ ДМС України в Одеській області діяли у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 05.06.1994 року ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

07 квітня 2017 року позивачу стало відомо, що 24.11.2015 року Приморським РВ ГУ ДМС України в Одеській області його було знято з реєстрації за вказаною вище адресою на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року по справі №522/1897/14-ц.

Законність дій відповідача при знятті з реєстрації місця проживання позивача є предметом спору у даній справі.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси не вирішено питання про виселення позивача з відповідної квартири, відповідач не мав законних підстав для зняття останнього з реєстрації за вказаною адресою.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-VI від 11.12.2003 року (в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон № 1382 -VI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30.06.2015 року (справа №21-1438а15). Та від 01.03.2016 року (справа №825/1335/13-а).

Між тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року у справі за №522/1897/14-ц, судом було визнано лише право власності Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» на вказану вище квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначене рішення не може бути підставою для зняття позивача з зареєстрованого місця проживання.

Щодо посилань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на незаконність вимоги позивача в частині зобов'язання поновити реєстрацію місця проживання, судова колегія вважає недоцільним давати їм оцінку, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 відмовився від цих позовних вимог та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.05. 2017 року судом було закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані всі обставини справи, їм надано правильну юридичну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Оскільки постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг цих висновків суду не спростовують, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг - відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК», Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа Публічне акціонерне товариство «ЕРДЕ БАНК» про визнання дій неправомірними - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук'янчук