Справа № 490/2401/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/2401/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Миколаївської міської ради в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення за результатами розгляду пропозиції локальних громадських слухань мешканців вулиці Анатолія Олійника стосовно повернення вулиці первісної назви Паркова від 19.03.2016 р. та зобов'язати відповідача прийняти рішення за результатами розгляду цієї пропозиції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2016 р. Миколаївською міською радою розглядався проект рішення «Про повернення вулиці первісної назви», а саме щодо повернення вулиці Анатолія Олійника первісної назви Паркова. Проте, за результатами вказаних слухань рішення не було прийнято, що, на думку позивача, є порушенням ч. 3 ст. 13 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Позивач вважає, що за результатами громадських слухань відповідач повинен прийняти та опублікувати відповідне рішення, що прямо передбачено ст. 23 Положення про громадські слухання в місті Миколаєві, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 28.01.2016 року №21/8. За таких обставин позивач вважає за необхідне зобов'язати відповідача або прийняти рішення про повернення вулиці первісної назви Паркова, або відмовити в цьому.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що рішення розглядалось у відповідності до регламенту Миколаївської міської ради, а позивач невірно трактує його положення, адже на засідання виноситься Проект рішення, який або може бути прийнято, або не прийнято. Рішення «про відмову у прийняті рішення» не передбачено.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що з березня 2016 року ініціативна група не отримала відповіді від Миколаївської міської ради чи врахована їх пропозиція стосовно повернення вулиці первісної назви Паркова.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017 року у задоволення позову ОСОБА_2 відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Згідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що згідно Протоколу локальних громадських слухань від 19.03.2016 року про «Повернення вулиці Анатолія Олійника первинної назви «Паркова» вирішено звернутися до міського голови з вимогою-проханням виконати рішення громадських слухань: Повернути вулиці А.Олійника її первинну назву «Паркова».

11 жовтня 2016 року на пленарному засіданні 9-ї сесії ММР УІІ скликання розглядався проект рішення «Про повернення вулиці первісної назви», відповідно до якого у зв'язку зі зверненням мешканців міста та враховуючи рекомендації комісії з найменування (перейменування) вулиць, провулків, розташованих на території м. Миколаєва від 23.05.2016 року, а також керуючись п.41 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», міська радою вирішувала: «повернути вулиці Анатолія Олійника її первісну назву «Паркова».

За результатами відкритого голосування за прийняття рішення проголосувало 21 депутат, проти - 6 депутатів, 16 депутатів утрималося і 8 не голосувало. Рішення не було прийнято. За зверненням апелянта питання про повторне винесення на розгляд ММР проекту вказаного рішення у зв'язку з порушенням Регламенту ММР розглядалося на засіданні постійної комісії ММР з питань прав людини, законності, гласності, антикорупційної політики, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики.

За результатами розгляду рекомендації про повторне винесення проекту рішення на розгляд міської ради прийнято не було, про що було повідомлено ОСОБА_2 02.12.2016 року, 29.12.2016 року та 17.03.2017 року.

Відповідно до стенограми другого пленарного засідання 9-ої сесії ММР ІІ скликання, з доповіддю з приводу вищевказаного проекту рішення виступав ОСОБА_6 - начальник відділу охорони культурної спадщини Управління з питань культури та охорони культурної спадщини ММР. Після цього відбулося обговорення у вигляді виступів депутатів від різних політичних партій. Далі один з депутатів міської ради попросив надати дві хвилини для виступу представнику мешканців вулиці. Міським головою було надано слово представникові з регламентом одна хвилина.

Представник мешканців вулиці Анатолія Олійника звернулася до депутатів з поясненням мешканців вулиці стосовно того, що 99% відсотків мешканців бажають повернути вулиці назву «Паркова». При цьому, представник висловила свою думку і навіть зазначила про завершення доповіді, яка тривала саме до двох хвилин, про що не заперечував і сам апелянт.

Після вказаного заключне слово сказав головуючий на засіданні міський голова та оголосив про початок голосування.

Згідно рішення Миколаївської міської ради №2/5 від 21.01.2016 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VII скликання» - відповідно до ч.4 ст. 26 Регламенту - пленарні засідання Ради відкриває і веде міський голова, а у випадках, передбачених Регламентом, секретар Ради або депутат Ради.

Відповідно до положень ст. 28 Регламенту, Порядок розгляду питань порядку денного на пленарному засіданні Ради - депутатські фракції або їх представники мають гарантоване право на виступ до 5 хв. після відкриття пленарного засідання Ради й до обговорення питань порядку денного. Кожне питання порядку денного обговорюється на пленарному засіданні Ради.

Після закінчення обговорення, якщо депутатами не внесені зауваження, пропозиції та поправки, крім редакційних правок, проект рішення Ради ставиться на голосування для прийняття у цілому. Рішення Ради вважається прийнятим, якщо на пленарному засіданні за нього проголосувало більше половини депутатів від загального складу Ради. При встановленні результатів голосування до загального складу Ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні Ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч. 26-29 цієї статті, якщо проект рішення на пленарному засіданні не прийнято, повторний розгляд такого проекту рішення можливий на наступному (черговому, позачерговому) пленарному засіданні Ради з обов'язковим розглядом проекту рішення на засіданні профільної постійної комісії Ради. Якщо при проведенні голосування з питання порядку денного рішення Ради не прийнято, повторний розгляд цього питання можливий не більше одного разу на пленарному засіданні Ради відповідно до рішення, прийнятого більшістю голосів депутатів від загального складу Ради.

У разі, якщо проект рішення на пленарному засіданні не прийнято, головуючий на пленарному засіданні за власною ініціативою або за пропозицією депутатів Ради може поставити на голосування питання про відхилення проекту рішення, або за пропозиціями депутатів Ради головуючий може надати доручення профільній постійній комісії з попереднього розгляду відповідного проекту рішення додатково опрацювати зазначений проект рішення з урахуванням висловлених на пленарному засіданні пропозицій та зауважень.

Відповідно до вимог ст. 23.7 Положення про громадські слухання в м. Миколаєві, затвердженого Рішенням ММР від 28.01.2016 № 2/8, пропозиції, які вносяться за результатами громадських слухань, підлягають обов'язковому розгляду органами місцевого самоврядування за участі ініціаторів громадських слухань з правом їхнього виступу при розгляді наданих пропозицій.

За підсумками розгляду матеріалів громадських слухань робоча група за участю ініціаторів громадських слухань розглядає надані пропозиції та протягом двох тижнів готує один з трьох варіантів висновку щодо реалізації рекомендацій громадських слухань: реалізувати пропозиції громадських слухань у повному обсязі; реалізувати пропозиції громадських слухань частково (вказати, у якій частині); визнати неможливим або недоцільним реалізацію пропозицій громадських слухань із зазначенням причин такого висновку.

Проект рішення міської ради, за необхідністю підготовлений робочою групою за результатами громадських слухань, у встановленому порядку виноситься на розгляд міської ради. Під час розгляду проекту рішення на сесії міської ради уповноважена особа ініціативної групи має право на співдоповідь з цього питання та участь у його подальшому обговоренні.

Рішення міської ради з питання, що було предметом громадських слухань, підлягає обов'язковому оприлюдненню на офіційному порталі «Миколаївська міська рада» і надається уповноваженій особі ініціаторів громадських слухань.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно хибності тверджень ОСОБА_2 про те, що у порушення вимог ст. 13 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 23 Положення про громадські слухання в м. Миколаєві, затвердженого Рішенням ММР від 28.01.2016 № 2/8 - міською радою не розглянуто пропозицію локальних громадських слухань, оскільки воно є наслідком невірного тлумачення норм права.

Відповідно до вказаного Положення проект рішення міської ради був підготовлений робочою групою за результатами громадських слухань та у встановленому порядку винесений на розгляд міської ради.

Щодо посилань апелянта на те, що ММР повинна або прийняти рішення, або відмовити у його прийнятті та при цьому таку відмову оформити виключно у вигляді «Рішення про відмову у прийнятті пропозиції», колегія суддів зазначає, що такий обов'язок відповідача не передбачений Регламентом ММР.

Фактично, «неприйняття рішення Про повернення вулиці первісної назви» є таким, яким відмовлено у прийнятті такого рішення, що, як вірно зазначено судом першої інстанції, є цілком очевидним та прийнятним для усіх колегіальних органів місцевого самоврядування в Україні.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_2 вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян