Справа № 333/3526/17
Суддя: Герасименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3246/17
Провадження № 2-а/333/188/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення № 35444631 від 30 травня 2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2, у якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 від 30 травня 2017 року № 35436997 про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації прав власності на нерухоме майно, 18/25 частин домоволодіння за адресою: м.Запоріжжя, вул.Авіаційна, буд.52, а також зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2017 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Судові витрати зі сплати судового збору стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19 травня 2017 року вона звернулася до відповідача з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно та подала всі наявні у неї документи та судові рішення. 30 травня 2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №354369975, яким відмовлено їй у внесенні запису про нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Причиною відмови стало те, що у реєстрі вже є запис про право власності на виділений обєкт нерухомості. Позивач вважає, що оскаржуване рішення є протиправними та таким, що порушує її законні права та інтереси, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 30.08.2017 року та 27.09.2017 року не прибула, заяв, клопотань, заперечень на позов від неї не надходило. З огляду на що, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи на підставі наявних у справі матеріалів в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачу на праві спільної часткової власності належить 18/25 частин домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авіаційна, буд. 52, яке складається з двох житлових будинків: літ. «А» та «Б».

Співвласнику ОСОБА_3 фактично належить 7/25 частин цього ж домоволодіння, хоча відповідно до оскаржуваного рішення, вона є власником жилого будинку літ. «А» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авіаційна, буд. 52.

Будинки розташований на земельній ділянці площею 588 кв.м., яка закріплена за домоволодіння у відповідності з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 682 від 22.09.1953 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2008 року по справі № 2-2575/2008, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинні споруди було відмовлено.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2009 року по справі № 2-2173/09 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності, зобовязано ОП „ЗМБТІ погасити право власності та визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: житлову прибудову літ.А1-2, гараж літ.Т, сарай літС, сарай літ,Ц, навіс літ.Ч та навіс літ.Ш, виділено у окремий обєкт нерухомості частину будинку та самочинні споруди і присвоєно окрему адресу.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 жовтня 2010 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2009 року по справі № 2-2173/09 скасовано, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання права власності на самовільно збудовані споруди: житлову прибудову літ.А1-2, гараж літ.Т, сарай літС, сарай літ,Ц, навіс літ.Ч, навіс літ.Ш . В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2009 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, зобовязано відповідача, ОСОБА_4, не перешкоджати ОСОБА_1, у здійсненні належних прав користувача земельної ділянки і звільнити земельну ділянку площею 588 кв.м., що розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Авіаційна, буд. 52 шляхом знесення самовільно збудованих нерухомих споруд: житлова прибудова літ.А1, мансарда літ. мс, сарай літ.Ц, сарай літ.С, гараж літ. Т, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 588 кв.м., що розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Авіаційна, буд.52 шляхом знесення самовільно збудованих нерухомих споруд: житлова прибудова літ.А1, мансарда літ. мс, сарай літ.Ц, сарай літ.С, гараж літ. Т. Рішення набуло чинності 11 лютого 2010 року.

28 травня 2010 року ОСОБА_8 продала жилий будинок ОСОБА_9.

25 вересня 2013 року ОСОБА_9 продала будинок дочці ОСОБА_8 та дружині ОСОБА_4 ОСОБА_3.

Таким чином, за ОСОБА_3 на теперішній час зареєстровано право власності на обєкт цілому, жилий будинок літ. «А».

19 травня 2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про реєстрацію права власності та подала для цього всі необхідні документи.

30 травня 2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №354369975, яким відмовлено у внесенні у звязку з супречностями між заявленими правами та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Тобто, на думку відповідача, на підставі поданих документів встановити обєкт нерухомого майна неможливо.

Вважаючи, зазначені вище рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень такими, що порушують законні права та інтереси позивача, останній звернувся за їх захистом до суду.

Зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно положень частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані нормами Закону №1952.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №1952 державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону №1952 визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 1952 заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 даної статті встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Статтею 19 Закону №1952 визначено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, частиною 1 даної статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п.2.1 Порядку №3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 2.5 Порядку №3502/5 передбачено, що для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав (п.2.9, 2.10 Порядку №3502/5).

Відповідно до пп.2.14.1 п.2.14 Порядку №3502/5 2.14 у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами; відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені; із заявою звернулась неналежна особа; відсутній запис, щодо якого подано заяву; документи подані не в повному обсязі.

В оскаржуваному рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор посилається на те, що подані документи не відповідають вимогам, та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень має бути належним чином обґрунтована, із зазначенням змісту виявленого порушення та підстав відмови. Зі змісту рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень неможливо встановити, яким саме вимогам не відповідають подані мною документи. Оскаржуване рішення не містить посилань на конкретні приписи нормативно-правових актів, які не були додержані мною.Окрім того, у розпорядження відповідча були судові рішення, з яких випливала необхідність внесення змін до державного реєстру, в частині скасування судового рішення про виділ обєкта нерухомості в окремий обєкт.

Відповідно до встановленого порядку внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви особи та з урахуванням доданих документів.

Частиною першою статті 11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині першій статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, в частині другій статті 72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 12, 14, 86, 158, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 від 30 травня 2017 року № 35436997 про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, 18/25 частин домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авіаційна, буд. 52.

Зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2017 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,00 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя С.Г. Герасименко