Справа № 135/776/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 135/776/17

Головуючий у 1-й інстанції: Корнієнко О.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора з дорожнього нагляду Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора з дорожнього нагляду Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 350097 від 06.06.2017, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою серії БР № 350097 від 06.06.2017 позивача притягнуто до адміністративної відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, оскільки 06.06.2017 біля 18 год. 55 хв. в м. Ладижин по вул. К.Маркса водій - ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. - вузька суцільна лінія, перетнувши її, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

Позивач, вважаючи винесену постанову незаконною, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки позивач допустив порушення Правил дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

За приписами ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно Правил дорожнього руху України розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

За приписами п.п. г) п. 14.2 Правил дорожнього руху України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст. 222 КУпАП справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції, до переліку яких, зокрема, відносяться правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Нормами ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, судова колегія враховує наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 не заперечує, що перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та фактично обігнав три транспортні засоби, однак при цьому вказує, що не порушив правил дорожнього руху, оскільки не побачив за автобусом велосипедиста, а тому вимушено продовжив обгін.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Також колегія суддів враховує, що судом першої інстанції було допитано в якості свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що позивач обігнав спочатку автобус, за яким був велосипедист чи мопед, і не маючи змоги прилаштуватись за автобусом також обігнав і автомобіль "Камаз", що був попереду.

За таких обставин, а також з врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КАС Ураїни, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що в порушення вимог Правил дорожнього руху України, відповідно до яких дозволяється перетинати суцільну лінію лише у виняткових випадках, зокрема, для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год, і лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач, керуючи автомобілем, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та обігнав не поодинокий транспортний засіб, а три транспортні засоби, що рухались один за одним: автобус, велосипед, вантажний автомобіль.

Судова колегія приймає до уваги і ту обставину, що за приписами п.п. г) п. 14.2 Правил дорожнього руху України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що, зокрема, після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Таким чином, твердження апелянта про те, що він не бачив, що за автобусом є велосипедист, а тому вимушено продовжив обгін, свідчить про те, що останній не в повній мірі контролював дорожню обстановку, а відтак не дотримався вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при перетині розмітки 1.1.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

За таких обставин справи суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку та виніс обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, а відтак доводи поданої апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6