Справа № 826/13584/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, треті особи: Державне підприємство "Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва "УКРНДПІЦИВІЛЬБУД", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з адміністративним позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, треті особи: Державне підприємство "Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва "УКРНДПІЦИВІЛЬБУД", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення 13-тої сесії VI скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.06.2012 № 4 «Про затвердження Генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка»;

2) визнати протиправною бездіяльність Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, що полягає у невиконанні належним чином публічно-правових обов'язків у плануванні територій на місцевому рівні, зокрема, під час розроблення генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради;

3) визнати протиправними дії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо зміни затвердженого 06.06.2012 генерального плану села Петропавлівська Борщагівка;

4) визнати протиправним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23.09.2015 № 527 «Про надання дозволу на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд стало, в тому числі, те, що судами не було надано оцінки обставинам дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду. А саме зазначено, що у справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій не встановлено підстави за яких позивач звернулась до суду лише у 2016 році, оскільки із відповідними запитами громадяни мали можливість звернутись із моменту прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 199, статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції під час прийняття ухвали про залишення позовних вимог без розгляду прийшов до висновку, що позивачем пропущено процесуальні строки звернення з адміністративним позовом до суду та законних підстав поновлення строку звернення з адміністративним позовом немає.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду закріплені в ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В обґрунтування пропуску строку звернення до суду ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що про наявність оскаржуваного рішення вона дізналась лише в липні 2016 року із листа виконавчого комітету Ради від 22.06.2016 № 37 адресованого її дочці, а безпосередньо про зміст оскаржуваного рішення дізналась із листа Ради від 03.08.2016 № 68, до якого було додано копію оскаржуваного рішення.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, зазначені позивачем листи є відповідями на інформаційні запити дочки позивача - ОСОБА_14, яким було повідомлено, що генеральний план с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, затверджений оскаржуваним рішенням, знаходиться на об'ємному паперовому носії в архітектурному відділі у приміщенні Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради та є вільним для ознайомлення (т. 1 а.с. 19-20).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 2004 року відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 володіє на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1.

20 січня 2006 року Петропавлівсько-Борщагівської сільською радою було прийнято рішення №5-26-IV про розробку матеріалів Генерального плану села Петропавлівська Борщагівка з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками.

Крім того в спецвипуску друкованого видання «Трибуна» від 30.05.2011, на першій сторінці розміщено повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості до матеріалів генерального плану території села Петропавлівська Борщагівка Київської області (т.1 а.с. 223).

Тобто громадськість села Петропавлівська Борщагівка починаючи з 2006 року була належним чином повідомлена про початок обговорення містобудівної документації.

Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи протоколу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 28.07.2011 (т. 1 а.с. 233-236) та протоколу засідання архітектурно-технічної ради Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 22.11.2011 ( т. 1 а.с.245-248) було проведено громадське слухання та погодження генплану села Петропавлівська Борщагівка.

Рішенням 13-тої сесії VI скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.06.2012 № 4 «Про затвердження генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка» затверджено генеральний план села Петропавлівська Борщагівка.

Зазначене рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.06.2012 № 4 «Про затвердження генерального плану с.Петропавлівська Борщагівка» було розміщено у друкованому видані «Трибуна», що розповсюджується на територію села Петропавлівська Борщагівка.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23.09.2015 № 527 «Про надання дозволу на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка» надано відповідний дозвіл на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка.

Зазначене розпорядження було опубліковане на офіційній сторінці сайту -Святошинської районної державної адміністрації Київської області (т. 5 а.с.48).

ОСОБА_2 оскаржує рішення 3-тої сесії VI скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 6 червня 2012 року №4 «Про затвердження Генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка»; розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23 вересня 2015 року № 527 «Про надання дозволу на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка».

При цьому, до суду позовна заява подана ОСОБА_2 30 серпня 2016 року, про що свідчить відбиток вхідної печатки суду на адміністративному позову та особистий підпис та дата позивача під позовною заявою (а.с.4,14), тобто позов заявлено поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Таким чином з огляду на вищевикладені факти та докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не могла не дізнатись про порушене право до 30 серпня 2016 року та відповідно звернутись до суду з позовом в межах строку визначеного нормами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

В той же час, згідно зі статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Тобто інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Отже, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

Разом з цим, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

З матеріалів справи не вбачається наявності обставин, які перешкоджали позивачу звернутись до суду з даним позовом в межах строку, визначеного ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та становили об'єктивно непереборні обставин, що пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду.

Твердження апелянта про можливу недостовірність інформації, що була оприлюднена міститься в копіях наданої газети «Трибуна» (додаток до газети №14), в якому розміщена рішення 26-ї сесії IV скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.01.2006 №5 «Про розробку генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка, с. Сайки та розробку проекту детального планування житлових масивів» та посилання на висновок експерта стосовно виготовлення зазначення номеру газети «Трибуна» за допомогою монтажу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем зазначене рішення сільської ради не оскаржується, а позовні вимоги заявлені про визнання протиправним та скасування рішення 13-тої сесії VI скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.06.2012 № 4 «Про затвердження Генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка» та розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23.09.2015 № 527 «Про надання дозволу на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка».

Водночас представником Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до матеріалів справи надано належним чином завірену копію протоколу громадського слухання генплану села Петропавлівська Борщагівка від 28.07.2011, яке проводилось в актовій залі Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, за наслідками якого затверджено генеральний план села. Крім того надано протокол засідання архітектурно-технічної ради Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 22.11.2011 на якому було погоджено генплан села Петропавлівська Борщагівка.

Також саме оскаржуване рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.06.2012 № 4 «Про затвердження генерального плану с.Петропавлівська Борщагівка» було розміщено у друкованому видані «Трибуна», що розповсюджується на територію села Петропавлівська Борщагівка та було доступне громаді та його мешканцям.

Посилання апелянта на відсутність інформації про оприлюднення оскаржуваного розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23.09.2015 № 527 «Про надання дозволу на дострокове внесення змін до генерального плану села Петропавлівська Борщагівка», колегія суддів не приймає до уваги оскільки представником відповідача надано скріншот-роздруківку зі сторінки офіційного сайту Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, згідно якої вбачається розміщення та оприлюднення зазначеного оскаржуваного розпорядження.

Посилання третіх осіб на стороні позивача, що вони об'єктивно не знали про існування оскаржуваного рішення та оскаржуваного розпорядження та були позбавлені можливості їх оскарження, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на безпідставність та необґрунтованість таких тверджень, оскільки зазначені посилання повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не могла не дізнатись про порушене право до 30 серпня 2016 року та відповідно звернутись до суду з позовом в межах строку визначеного нормами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи дату подачі даного адміністративного позову позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Законодавче обмеження строку оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, які виникають в подальшому у зв'язку з виконанням зазначеного рішення. Тому ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Інші доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено відповідного до зауважень викладених в ухвалі суду касаційної інстаціїї та з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 28 вересня 2017 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Лічевецький І.О.