Справа № 804/3703/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2017 рокусправа № 804/3703/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького Району Дніпропетровської області у межах норм безоплатної приватизації та зобов'язано надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького Району Дніпропетровської області та зайнятих під нерухомим майном, що належить ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), у межах норм безоплатної приватизації.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що питання щодо відведення спірної земельної ділянки належать саме до компетенції відповідача, а наданих позивачем документів достатньо для встановлення відношення цієї земельної ділянки до адміністративно-територіальних одиниць.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем, як додаток до клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, була надана Схема розташування земельної ділянки, з якої не вбачається відношення земельної ділянки до адміністративно-територіальної одиниці.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2.) підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача (ОСОБА_3.) у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013р. у цивільній справі №177/25/13-ц (провадження №2/177/175/13), зокрема, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право спільної часткової власності на нерухоме майно по ? частині кожному - комплексу, який складається із будівлі корівника літ. А-1, загальною площею 1570,1кв.м, кузні літ. Б, розміром 6,40х6,25м, будівлі ДКУ літ. В, розміром 7,05х4,40м, складу ГСМ літ. Г, розміром 6,50х2,70м., навісу літ. Д, розміром 19,40х30,0м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Вказане судове рішення набрало законної сили 24.01.2014р.

Таким чином, вищевказане нерухоме майно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року у справі №177/25/13-ц, провадження №2/177/175/13, яке набрало законної сили 24 січня 2014 року, зареєстроване 03 лютого 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 18, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень №17243170, №17244701, виданими 03 лютого 2014 року Реєстраційною службою Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області.

04.09.2014 року до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за №31-8393/0.1-14 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га за рахунок земель, зайнятих під господарськими будівлями та дворами за межами АДРЕСА_1, яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

До вказаної заяви було додано наступні документи: копію Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_1; оригінал відповіді від 07.08.2014 № 31-4-0.11-6929.2-14; довідку з державної статистичної звітності від 30.05.2014 №2975.5; Схему розташування земельної ділянки; копію паспорта та ІПН ОСОБА_4; копію паспорта та ІПН ОСОБА_1; згоду на збір та обробку персональних даних ОСОБА_4; згоду на збір та обробку персональних даних ОСОБА_1

За результатами розгляду цього клопотання відповідачем надано відповідь від 23.10.2014р. №31-4-0.11-9167/2-14 з рекомендацією привести поданий пакет документів у відповідність, оскільки позивачем були зазначені, але не додані до заяви згода на збір та обробку персональних даних.

22 грудня 2014 року відповідачем було отримано заяву від позивача за №31-12709/0/1-14 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га за рахунок земель, зайнятих під господарськими будівлями та дворами за межами АДРЕСА_1, яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

До заяви було долучено наступні документи: копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ім'я ОСОБА_1; довідка з державної статистичної звітності від 02.12.2014 №7692.5 за формою 6-зем; схема розташування земельної ділянки; копії паспорта та довідки ІПН ОСОБА_1; згода від 18.12.2014 на збір та обробку персональних даних ОСОБА_1; копія з технічної документації на 2 стор.

За результатами розгляду означеного клопотання позивачу було надано відповідь від 27.01.2015р. №31-4-0.11-1471/2-15, в якій зазначено про надання документів до заяви не в повному обсязі, а саме: відсутності рішення суду, як документу, підтверджуючого право на нерухоме майно. Окрім того, у відповіді зазначалося, що у графічних матеріалах, наданих до розгляду, вбачалась 1 будівля, а у документах на право власності на нерухоме майно було зазначено перелік об'єктів нерухомого майна, тому у даних фактах вбачаються розбіжності. Також було зазначено, що позивачем і співвласником було заявлено клопотання на одну і ту саму земельну ділянку площею 1,0000 га щодо передачі її у власність. Відтак, позивачу було рекомендовано привести у відповідність поданий пакет документів та врахувати дані зауваження.

В подальшому рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.05.2015р. №26 "Про уточнення поштової адреси" присвоєно поштові адреси об'єкту, що розташований в с. Кам'яне Поле Криворізького району по вул. Східна.

19.05.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір про поділ комплексу, що знаходиться у спільній частковій власності, посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1-297, відповідно до якого сторони домовилися, що після укладення цього договору право спільної часткової власності на вищевказане нерухоме майно між ними припиняється, в окрему приватну власність ОСОБА_4 переходять: приміщення: № 1 площею 727,3 кв.м., № 2 площею 10,3 кв.м., № 3 площею 10,6 кв.м., № 4 площею 10,2 кв.м., № 5 площею 10,6 кв.м., № 6 площею 7,8 кв.м., № 7 площею 4,0 кв.м., будівлі корівника літ. А-.1, загальна площа приміщень складає 780,8 кв.м., склад ГСМ літ. Г, розміром 6,50x2,70 м.; в окрему приватну власність ОСОБА_1 переходять: коридор № 8 площею 9,0 кв.м., та приміщення: № 9 площею 8,6 кв.м., № 10 площею 16,3 кв.м., №11 площею 664,0 кв.м., № 12 площею 8,6 кв.м., № 13 площею 6,6 кв.м., № 14 площею 5,2кв.м., № 15 площею 9,4 кв.м., № 16 площею 8,0 кв.м., № 17 площею 12,4 кв.м., № 18 площею 20,6 кв.м., № 19 площею 20,6 кв.м. будівлі корівника літ. А-1, загальна площа приміщень складає 789,3 кв.м., кузня літ. Б, розміром 6,40x6,25 м.; будівля ДКУ літ. В розміром 7,05x4,40м.

Цей договір є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для кожної із сторін (на ім'я ОСОБА_4 та на ім'я ОСОБА_1).

01 липня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна "комплекс будівель та споруд" (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 18), що складається з будівлі корівника літ. А-1, загальною площею 789,3 кв.м (коридор № 8 площею 9,0 кв.м., та приміщення: № 9 площею 8,6 кв.м., № 10 площею 16,3 кв.м., №11 площею 664,0 кв.м., № 12 площею 8,6 кв.м., № 13 площею 6,6 кв.м., № 14 площею 5,2кв.м., № 15 площею 9,4 кв.м., № 16 площею 8,0 кв.м., № 17 площею 12,4 кв.м., № 18 площею 20,6 кв.м., № 19 площею 20,6 кв.м.), кузня літ. Б, розміром 6,40x6,25 м.; будівля ДКУ літ. В розміром 7,05x4,40м, огорожа №3, ворота №4, колодязь І, замощення ІІІ, про що видано свідоцтво про право власності, серія та номер: САК №674485 (індексний номер 39904196), видане 01.07.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області Поддубним А.С. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 22493898).

Наведене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №39904738 від 01.07.2015р.

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням (зареєстроване 23.12.2015р. за №Ч-1801.0.30-15) щодо прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, зайнятих під його господарськими будівлями та дворами за межами АДРЕСА_1, яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

У додатках до цієї заяви позивачем надано наступні документи: оригінал довідки 6-зем; оригінал листа від 03.12.2015 № 506-12.01-11; згода на збір та обробку персональних даних, копії паспорта та довідки ІПН ОСОБА_1; копія рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 03.02.2014; копія Договору про поділ комплексу; копія Свідоцтва про право власності на комплекс будівель та споруд від 01.07.2015; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2015; копія технічного паспорту на комплекс будівель та споруд; копія листа №31-4-0.11-9167.2-14.

За результатами розгляду означеного клопотання позивачу було надано відповідь від 17.05.2016р. №Ч-1801/0-1574/6-16, якою фактично відмовлено у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького Району Дніпропетровської області у межах норм безоплатної приватизації, з посиланням на те, що згідно з графічними матеріалами, які наявні у пакеті документів, для визначення компетенції надання земельної ділянки, унеможливлюється відношення її до адміністративно-територіальних одиниць. Також в цьому листі зазначено, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно надано не в повному обсязі. У звязку із цим ОСОБА_1 рекомендовано привести наданий пакет документів у відповідність та звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Незгода ОСОБА_1 із вказаною відмовою у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 17.05.2016р. №Ч-1801/0-1574/6-16 стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Абзацом 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з абз.2 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

При цьому абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того приписами ст.120 Земельного кодексу України врегульовано питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Так, ч.1 ст.120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За змістом приписів ч.3 ст.121 цього Кодексу розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст.122 Земельного кодексу України.

Так, ч.ч.1-3 ст.122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

При цьому ч.4 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.5 ст.122 цього Кодексу обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Як зазначалося вище, в поданому клопотанні від 16 грудня 2015 року позивач просив надати йому дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, зайнятих під його господарськими будівлями та дворами за межами АДРЕСА_1, яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

Довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми №6-зем), виданою Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області 11.12.2015р. за №006621, а також доданою до цієї довідки схемою розташування земельної ділянки, підтверджено, що запитувана ОСОБА_1 земельна ділянка, розташована в Криворізькому районі, Орджонікідзевської сільської ради (за межам населеного пункту) та належить до державної форми власності, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення.

Також наведене підтверджується листом Орджонікідзевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 03.12.2015р. за №506-12/01-11, в якому також вказано, що ця земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Крім того, знаходження спірної земельної ділянки поза межами населеного пункту підтверджується викопіюванням з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, наданим відповідачем під час судового розгляду справи.

Таким чином, вищевказаними доказами підтверджено, що, з урахуванням ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, питання щодо відведення спірної земельної ділянки у власність належить саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

При цьому наданих позивачем з клопотанням від 16.12.2015р. документів, а саме: вищевказаної довідки форми №6-зем, виданої Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області 11.12.2015р. за №006621, доданої до цієї довідки схеми розташування земельної ділянки, а також листа Орджонікідзевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 03.12.2015р. за №506-12/01-11 було достатньо для встановлення відношення цієї земельної ділянки до адміністративно-територіальних одиниць, що спростовує зауваження відповідача з цього приводу, викладені у відмові від 17.05.2016р. №Ч-1801/0-1574/6-16.

Колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити щодо доводів відповідача про надання позивачем правовстановлюючих документів на нерухоме майно не в повному обсязі, наступне.

ОСОБА_1 до відповідача було надано наступні копії документів: рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013р., прийнятого за результатами розгляду цивільної справи №177/25/13-ц (провадження №2/177/175/13); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2014р.; договір про поділ комплексу, свідоцтво про право власності на комплекс будівель та споруд від 01.07.2015р.; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.07.2015р.; технічний паспорт на комплекс будівель та споруд.

Зазначені документи в повній мірі підвереджують право власності позивача на комплекс будівель відповідно до норм чинного законодавства.

При цьому, зазначаючи про надання позивачем правовстановлюючих документів на нерухоме майно не в повному обсязі, відповідач не вказав у листі від 17.05.2016р. №Ч-1801.01-1574 яких саме документів, на його думку, не вистачає, що, в свою чергу, свідчить про необґрунтованість та невмотивованість відмови Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Натомість, відповідачем не зазначено, яких саме правовстановлюючих документів на нерухоме майно не достатньо.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідачем порушено місячний строк, встановлений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, для надання відповіді на клопотання позивача від 16.12.2015р., яке було отримано відповідачем 23.12.2015р., в той час як відповідь була надана 17.05.2016р.

З огляду на означене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького Району Дніпропетровської області у межах норм безоплатної приватизації.

Згідно з ч.1 ст.2 КАСа України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян, примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Даний принцип у повній мірі кореспондується з повноваженнями адміністративного суду при ухваленні рішень, визначених у ст.162 КАС України. Отже, адміністративний суд, визнаючи рішення (дію, бездіяльність) відповідача протиправною, з метою забезпечення повного захисту прав особи наділений повноваженнями на прийняття рішення про зобов'язання вчинення певних дій.

Таким чином, для повного захисту порушених прав позивача, та з урахуванням того, що позивач неодноразово звертався до відповідача для отримання вищевказаного дозволу, проте, органом державної влади було безпідставно та з значним пропуском строку відмовлено у його наданні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник