Справа № 454/1065/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7874/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2017 року у справі № 454/1065/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення допомоги.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Однак, в 2016 році відповідачем виплачено таку щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, що визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань № 141 від 02.03.2016 р. Позивач вважає, що для визначення розміру разової грошової допомоги ветеранам війни у 2016 р. слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань № 141 від 02.03.2016 р., а Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, який має вищу юридичну силу ніж вищевказана постанова Кабінету Міністрів України. Статтею 12 цього Закону передбачено, що розмір щорічної грошової допомоги до 05 травня повинен становити 5 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що, виплативши йому в 2016 році щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, що визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань № 141 від 02.03.2016 р., відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а тому його позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 26.10.2015 р. серії АБ № 010537.

У 2016 році позивачеві виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, проте отримав відповідь № 624-04 від 21.03.2017 року, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачується в розмірі, який визначається постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань і становить 920 грн.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Законом України Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 року Законом України Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин припинені дії норм Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі 920 грн. були правомірними, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту викликана не протиправними діями Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2017 року у справі № 454/1065/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 05.10.2017 року.