Справа № 808/933/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року о 13 год. 21 хв. Справа № 808/933/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Автотранс»

до: Мелітопольської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області,

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов-Автотранс» (надалі позивач, підприємство, Товариство або ТОВ «Азов-Автотранс») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (надалі відповідач, контролюючий орган або ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 27.02.2017 № про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток, форми «Р» від 27.02.2017 № про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість, форми «В4» від 27.02.2017 № про зменшення відємного значення суми податку на додану вартість, прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області за результатами документальної виїзної перевірки ТОВ «Азов-Автотранс».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «Азов-Автотранс» правомірно віднесено до витрат з податку на прибуток за перший квартал 2016 року суми, сплачені контрагентам: Товариству з обмеженою відповідальністю «ГЕСТОРА», , та Товариству з обмеженою відповідальністю «СІНКЕР», , за отримані товари, що підтверджено відповідними первинними документами та має своє відображення у бухгалтерському обліку. Вказує, що підприємством також правомірно віднесено до складу податкового кредиту податку на додану вартість за січень 2016 року суми податку на додану вартість, сплачені за отримані товари від контрагентів Товариства ТОВ «ГЕСТОРА», , та ТОВ «СІНКЕР», . Наголошує, що у нього наявні та до перевірки надавалися усі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку по господарським взаємовідносинам із вказаними контрагентами. Складені за результатом господарських операцій первинні документи відповідають вимогам ОСОБА_1 кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять всі необхідні реквізити, печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо, і як наслідок вони є такими, що підлягають обовязковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку підприємства. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях (вх. №16192 від 07.06.2017) та додаткових запереченнях проти адміністративного позову (вх. №23598 від 28.08.2017). Зокрема, представник відповідача зазначає, що під час проведення перевірки відповідачем встановлені порушення позивачем ОСОБА_1 кодексу України. Вказує, що проведеною перевіркою позивача встановлено заниження податку на прибуток за І квартал 2016 року на суму 146 653 грн., заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 153 991 грн. за січень 2016 року та завищення суми відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 8 956 грн. за січень 2016 року. Представник контролюючого органу зазначає, що вищевказані порушення вимог ОСОБА_1 кодексу України сталися внаслідок включення підприємством позивача до складу податкового кредиту сум податку, сплачених контрагентам Товариства ТОВ «ГЕСТОРА», , та ТОВ «СІНКЕР», . Вказує, що в ході аналізу інформаційних баз даних та Єдиного реєстру податкових накладених встановлено, що вказані підприємства не мали взаємовідносин з постачальниками по ланцюгам постачання товарів, які були поставлені в адресу позивача (пакувальне полотно та олива), за весь період діяльності, тобто реальність здійснення господарських операцій не видається можливим підтвердити, так як по ланцюгу постачання відсутнє придбання таких товарів. У названих підприємств наявна недостатність трудових ресурсів та відсутнє виробниче обладнання, складські та торговельні приміщення, транспортні засоби та торговельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності. Таким чином, позивачем отримано актив у вигляді товару невідомого походження, що вважається безоплатно отриманим товаром. Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення правомірними та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Азов-Автотранс» зареєстроване 29.06.2011 Приазовським районним управлінням юстиції Запорізької області як юридичну особу із присвоєнням ідентифікаційного коду юридичної особи 37648803. Юридичною адресою Товариства є: 72401, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, вул. Східна, буд. 10-В.

Мелітопольською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) було проведено виїзну планову документальну перевірку ТОВ «Азов-Автотранс», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, результати якої викладено в акті перевірки №1/08-32-14-01/37648803 від 04.01.2017( а.с.16-40).

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ОСОБА_1 кодексу України та п. 5 П(С)БО 11 «Зобовязання», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 146 653 грн., в т.ч. за І квартал 2016 року на суму 146 653 грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п.200.4 ст. 200, п. 201.4, п.201.10 ст. 201 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого: - занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 153 991 грн., в т.ч. за січень 2016 року на суму 153 991 грн.; - завищено суму відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 8 956 грн., в т.ч. за січень 2016 року на суму 8 956 грн. (а.с.39 зворот.).

ТОВ «Азов-Автотранс» було подано до Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області заперечення на акт перевірки №1/08-32-14-01/37648803 від 04.01.2017 (а.с.41-42), відповідь на які надано ГУ ДФС у Запорізькій області листом №1032/10/08-01-14-01-08 від 22.02.2017 (а.с.43-48).

На підставі акту №1/08-32-14-01/37648803 від 04.01.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області 27.02.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» № про збільшення ТОВ «Азов-Автотранс» суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств; за податковими зобовязаннями на 175 983 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 43 995,75 грн.;

- форми «Р» № про збільшення ТОВ «Азов-Автотранс» суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість; за податковими зобовязаннями на 153 991 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 38 497,75 грн.;

- форми «В4» № про зменшення ТОВ «Азов-Автотранс» розміру відємного значення суми податку на додану вартість в сумі 8 956 грн. за січень 2016 року (а.с.49-51).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Як вбачається зі змісту вищевказаного акту перевірки, підставою для невизнання сум податкового кредиту й визначення позивачу податкового зобовязання з ПДВ та податку на прибуток став висновок контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «ГЕСТОРА», , та ТОВ «СІНКЕР», . Даний висновок обґрунтовано наступним: 1) в ході аналізу баз даних та Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом встановлено, що ТОВ «ГЕСТОРА» на мало взаємовідносин з постачальниками по ланцюгам постачання пакувального полотна за весь період діяльності, тобто неможливо підтвердити здійснення господарських операцій, так як по ланцюгу постачання відсутнє придбання полотна пакувального. Зазначене свідчить про формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження (або з такого, що не відповідає документально оформленому), з його легалізацією за рахунок використання документів «контрагента», що фактично не міг і не здійснював постачання, по суті засвідчує безоплатне їх одержання вигодонабувачем. Окрім того, Мелітопольською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області отримано від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову інформацію №135/10-02-14-03/40060589 від 11.08.2016, з якої встановлено, що ТОВ «ГЕСТОРА» не знаходиться за податковою адресою, відповіді на запити податкового органу не надає, остання податкова декларація з податку на додану вартість подана за червень 2016 року. Також, за результатами моніторингу ЄРПН встановлено формування ТОВ «ГЕСТОРА» «сумнівного» податкового кредиту з ПДВ за рахунок реалізації покупцям товарів, відмінних від придбаних у постачальників, походження яких невідоме та неможливо відстежити за даними ЄРПН. Аналізом звітності цього підприємства встановлено відсутність трудових ресурсів необхідної кваліфікації для надання послуг контрагентам-покупцям, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торговельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності; 2) в ході аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН встановлено, що ТОВ «СІНКЕР» не здійснювало імпортні операції та мало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками, які за весь період господарської діяльності не здійснювали імпортних операцій компютерної техніки та не мали взаємовідносин з постачальниками-імпортерами по ланцюгам постачання компютерної техніки за весь період діяльності, по яких неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій, так як по ланцюгу постачання відсутнє придбання імпортованого товару (компютерної техніки), та у контрагентів постачальників, згідно інформаційної бази «Арм Митниця», відсутнє їх завезення на митну територію України. З цього податковим органом зроблено висновок про неможливість поставки ТОВ «СІНКЕР» в адресу позивача пакувального полотна. Окрім того, Мелітопольською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області отримано від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області узагальнену податкову інформацію №99/10-02-14-03/40059552 від 26.04.2016, з якої встановлено, що ТОВ «СІНКЕР» не знаходиться за податковою адресою та не надає пояснень на запити податкового органу. Остання податкова декларація з ПДВ подана за липень 2016 року, у ТОВ «СІНКЕР» відсутні основні засоби (складські приміщення, транспортні засоби), відсутні також й взаємовідносини щодо оренди будь-яких основних засобів; 3) первинні документи укладені між ТОВ «Азов-Автотранс» та ТОВ «ГЕСТОРА» й ТОВ «СІНКЕР» всупереч вимогам діючого законодавства України внаслідок не підтвердження факту придбання ідентифікованих товарів, з чого податковим органом зроблено висновок про отримання позивачем активу у вигляді товару невідомого походження, що вважається безоплатно отриманим.

Проте суд не може погодитися із такими хибними висновками відповідача та вважає за необхідне зазначити таке.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем і ТОВ «ГЕСТОРА» укладено договір №1801 від 18.01.2016, за умовами якого постачальник (ТОВ «ГЕСТОРА») зобовязується постачати покупцю (ТОВ «Азов-Автотранс») плівку пакувальну (товар), а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, встановлених даним договором. Асортимент, кількість, ціна в розрізі асортименту та загальна вартість кожної партії товару, замовленої покупцем, інші необхідні дані визначаються у відповідних накладних, що є невідємною частиною даного договору. Постачання товару здійснюється окремими партіями, виходячи з реальної наявності товару. Поставка товару здійснюється на умовах самовивозу за рахунок та транспортом покупця. Місцем завантаження товару є склад постачальника: м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, 93. Усі розрахунки, передбачені цим договором, здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця (а.с. 54).

На підтвердження виконання умов цього договору до матеріалів справи надано рахунок-фактуру №СФ-0000078 від 18.01.2016 на партію товару пакувального полотна у кількості 15 350,88 кг за ціною 38 грн. без ПДВ за кг на загальну суму з ПДВ 700 000,13 грн., з яких ПДВ 116 666,69 грн., та видаткову накладну до неї № РН-0000066 від 18.01.2016 (а.с.55).

Оплату за поставлений повар здійснено 03.02.2016, про що свідчить платіжне доручення №524 на 700 000,13 грн. (а.с.61).

Постачальником - ТОВ «ГЕСТОРА» виписано в адресу ТОВ «Азов-Автотранс» та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №96 від 18.01.2016, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладеної в Єдиному реєстрі податкових накладних №1 від 02.02.2016 (а.с. 63).

Також, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ТОВ «СІНКЕР» було укладено договір поставки №2001 від 21.01.2016, за умовами якого постачальник (ТОВ «СІНКЕР») зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві (ТОВ «Азов-Автотранс») товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму на умовах, визначених цим договором. Предметом поставки є товар, визначений у товарних накладних постачальника. Поставка товару здійснюється на умовах ІНКОТЕРМС 200 ЕХW склад заводу-виробника. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом покупця. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару визначаються у товарних (видаткових) накладних. Кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, встановлюється за усною домовленістю сторін. Поставка товарів здійснюється постачальником за попереднім усним замовленням покупця протягом 2-х робочих днів (а.с.57-58).

На підтвердження виконання умов цього договору до матеріалів справи додано: рахунок-фактуру №СФ-0000058 від 20.01.2016 на партію товару: 1) олива ZIC 5000 10W/40 20 л, кількістю 4 од. за ціною 1 710,33 грн. без ПДВ за одиницю; 2) олива ZIC 5000 POWER 10W/40 200 л, кількістю 3 од. за ціною 14 554,67 грн. без ПДВ за одиницю ; 3) олива SD5000 15W/40 200 л, кількістю 4 од. за ціною 11 040,50 грн. без ПДВ за одиницю; 4) олива ZIC G-5 80W/90 20 л, кількістю 5 од. за ціною 1 750,67 грн. без ПДВ за одиницю; на загальну суму з ПДВ 124 104,82 грн., з яких ПДВ 20684,14 грн., та видаткову накладну №РН-0000204 від 20.01.2016 до неї; рахунок фактуру №СФ-0000063 від 25.01.2016 на партію товару: 1) олива ZIC 5000 10W/40 20 л, кількістю 3 од. за ціною 1 810,33 грн. без ПДВ за одиницю; 2) олива ZIC 5000 10W/40 200 л, кількістю 3 од. за ціною 13 700 грн. без ПДВ за одиницю;3) олива ZIC 5000 POWER 10W/40 200 л, кількістю 3 од. за ціною 14 554,67 грн. без ПДВ за одиницю; 4) олива ZIC 5000 POWER 15W/40 СІ-4 20 л, кількістю 5 од. за ціною 1 740,67 грн. без ПДВ за одиницю; 5) олива ZIC G-5 80W/90 20 л, кількістю 4 од. за ціною 1 750,67 грн. без ПДВ за одиницю; 6) олива SD5000 15W/40 200 л, кількістю 2 од. за ціною 11 040,50 грн. без ПДВ за одиницю; на загальну суму з ПДВ 153 578,44 грн., з яких ПДВ 25 596,41 грн., та видаткову накладну №РН-0000257 від 25.01.2016 до неї.

Оплату за поставлений повар здійснено 03.02.2016, про що свідчить платіжне доручення №526 на 277 683,26 грн. (а.с.62).

Постачальником - ТОВ «СІНКЕР» виписано в адресу ТОВ «Азов-Автотранс» та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні №204 від 10.01.2016 та №257 від 25.01.2016, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладеної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2016 (а.с. 64-65).

На підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивачем до матеріалів справи надано накази директора ТОВ «Азов-Автотранс» №18 від 31.12.2015 «Про встановлення базових лінійних норм та коефіцієнтів коригування норм витрат палива та інших горюче-змащувальних матеріалів», №1 від 03.01.2016 «Про встановлення норми використання пакувального матеріалу при перевезенні сипучих вантажів», та акти списання №СпТ-000001 від 31.01.2016, №СпТ-000002 від 29.02.2016, №СпТ-000003 від 31.03.2016.

Окрім того, судом досліджено надані позивачем витяги з реєстру платників ПДВ, зроблені в Електронному кабінеті платника ДФС України щодо даних реєстру про ТОВ «ГЕСТОРА» та ТОВ «СІНКЕР», з який встановлено, що вказані контрагенти позивача мають статус платників ПДВ.

Також, судом сформовано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ГЕСТОРА» та ТОВ «СІНКЕР», з яких встановлено, що станом на 22.06.2017 до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено записів про перебування вказаних юридичних осіб в стані припинення чи то про відсутність за місцезнаходженням. Серед видів діяльності ТОВ «ГЕСТОРА» значиться, в тому числі й, «45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів», «46.90 Неспеціалізована оптова торгівля», а серед видів діяльності ТОВ «СІНКЕР» значить також «46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами», «46.90 неспеціалізована оптова торгівля», «49.41 Вантажний автомобільний транспорт», «52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ОСОБА_1 кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом п.135.2 ст.135, п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування та доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат та отримання ним доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пункт 138.1 ст.138 ПК України визначає витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, які складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності. У п.138.1.1 цієї ж статті визначено, що такі витрати включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 ст.140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 цієї статті перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобовязаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобовязаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для зясування достовірності та повноти нарахування ним зобовязань з податку за такою операцією.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою використання їх в господарській діяльності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що усі придбані товари відповідають напрямку господарської діяльності позивача. Окрім того, позивачем надано до суду докази на підтвердження використання придбаних товарів у власній господарській діяльності. Отже, укладання договорів з ТОВ «ГЕТСОРА» та ТОВ «СІНКЕР» безпосередньо повязано з господарською діяльністю позивача.

Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання товару у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.

За таких обставин підстави для невключення сум ПДВ по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що зумовлює виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що в ході аналізу баз даних, звітностей та Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом встановлено, що ТОВ «ГЕСТОРА» та ТОВ «СІНКЕР» не мали взаємовідносин з постачальниками по ланцюгам постачання товарів, які були поставлені в адресу позивача (пакувальне полотно та олива), за весь період діяльності, суд зазначає наступне.

Процес аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобовязань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податку.

В даному випадку до перевірки, рівно як і до суду, надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між підприємствами та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про фіктивність таких операцій.

Суд також відхиляє покликання контролюючого органу на зібрану податкову інформацію щодо контрагентів позивача виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державною від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обовязкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Як свідчать матеріали справи, контрагенти позивача мають чинний статус платників ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, тому суд виходить з того, що наведені в акті перевірки, рівно як і в запереченнях відповідача проти адміністративного позову, доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем як субєктом владних повноважень суду не доведені та не підтверджені жодними доказами.

Окрім того, суд звертає увагу на недоречні та нелогічні висновки контролюючого органу щодо неможливості поставки ТОВ «СІНКЕР» в адресу позивача пакувального полотна, яких він дійшов за результатом аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН на предмет здійснення ТОВ «СІНКЕР» імпортних операцій та наявності взаємовідносини з контрагентами-постачальниками з поставок компютерної техніки.

Хибним є й висновок контролюючого органу про отримання позивачем активу у вигляді товару невідомого походження, що вважається безоплатно отриманим.

За визначенням пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України, безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Під час розгляду справи не встановлено укладання позивачем договорів дарування, інших договорів, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості товарів: пакувального полотна та олив в асортименті, чи їх повернення, або отримання позивачем таких товарів без укладення таких договорів.

Не встановлено також й факту передавання позивачеві на відповідальне зберігання пакувального полотна та олив в асортименті та використання їх позивачем.

Напроти, під час розгляду справи судом встановлено факт сплати позивачем грошових коштів за отримані товари.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

При розгляді даної справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цим вимогам відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи наведене, суд констатує, що позивач у відповідності до норм ОСОБА_1 кодексу України правомірно включив до складу податкового кредиту суму витрат по господарських операціях з ТОВ «ГЕСТОРА» та ТОВ «СІНКЕР», а контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дійшов хибного висновку про порушення позивачем положень ПК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що податковий кредит підтверджений відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського й податкового обліку, наявний зв'язок витрат позивача з його господарською діяльністю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в Акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 27 лютого 2017 року Мелітопольською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення №, №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Азов-Автотранс судовий збір у розмірі 6321 грн. 35 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова