Справа № 821/969/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/969/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Головного управління ДФС у Одеській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС в Херсонській області, ГУ ДФС в Одеській області та Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 15.06.2016р. №222-о про звільнення його (підполковника податкової міліції) з податкової міліції у запас Збройних Сил України;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити його на посаді заступника начальника управління - начальника зонально-лінійного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Одеській області з 16.06.2016р.;

- стягнути з ГУ ДФС у Одеській області на його користь суму недосплаченого грошового забезпечення за період перебування у розпорядженні ГУ ДФС у Одеській області, т.б. з 13.08.2015р. по 06.12.2016р. у розмірі 22 329,05 грн.;

- стягнути з ГУ ДФС у Херсонській області на його користь суму недоплаченого грошового забезпечення за період перебування у розпорядженні ГУ ДФС у Херсонській області, т.б. з 07.12.2015р. по 15.06.2016р. у розмірі 24 560 грн.;

- стягнути з ГУ ДФС у Херсонській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.06.2016р. по 14.07.2016р. у розмірі 6078,43 грн.;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді заступника начальника управління - начальника зонально-лінійного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Одеській області з 16.06.2016р., а також в частині стягнення недоплаченого грошового забезпечення та невиплаченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - за 1 місяць, а саме: 6225,13 грн. грошового забезпечення з ГУ ДФС у Одеській області на його користь за час перебування у розпорядженні; 6225,13 грн. грошового забезпечення з ГУ ДФС у Херсонській області на його користь за час перебування у розпорядженні; 6225,13 грн. грошового забезпечення з ГУ ДФС у Херсонській області на його користь за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при протиправному звільненні позивача з роботи, уповноваженим органом не було запропоновано іншої рівнозначної посади. Також позивач зазначає, що виплати йому грошового забезпечення протягом часу розпорядження були проведені у значно меншому розмірі, ніж відповідач був зобов'язаний виплачувати.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 15.06.2016р. №222-о про звільнення з податкової міліції у запас Збройних Сил України підполковника податкової міліції ОСОБА_3 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник ГУ ДФС у Херсонській області 12.06.2017р. та позивач ОСОБА_3 12.06.2017р. подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права, просили скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. та прийняти нову, якою позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а представник відповідача, відповідно - відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - підполковник податкової міліції ОСОБА_3 з січня по серпень 2015 року займав посаду - заступника начальника управління - начальник зонального-лінійного відділу Управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Одеській області, яка, відповідно штатного розпису на 2016 рік, була скорочена.

10.08.2015р. позивач звернувся до Голови ДФС України із рапортом про звільнення з займаної посади та зарахування в розпорядження ГУ ДФС у Одеській області. Зазначений рапорт було погоджено з його безпосереднім керівником Управління внутрішньої безпеки ДФС України.

13.08.2015р. наказом Державної фіскальної служби України №2536-о «Про зарахування у розпорядження», останнього було зараховано у розпорядження ГУ ДФС у Одеській області.

20.11.2015р. позивач звернувся із рапортом до в.о. начальника ГУ ДФС у Одеській області з пропозицією відрядити його для подальшого проходження служби у розпорядження ГУ ДФС у Херсонській області, яке, в свою чергу, 20.11.2015р. листом №7413/7/21-22-04-35 звернулося до ГУ ДФС у Одеській області із аналогічною пропозицією відрядити ОСОБА_3 у їх розпорядження.

04.12.2015р. наказом ГУ ДФС у Одеській області №580-о «Про відрядження співробітників податкової міліції», Управлінню фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку ГУ ДФС у Одеській області було доручено провести повний розрахунок з позивачем та видати йому на руки грошовий атестат, відповідно до якого посадовий оклад за останньою посадою складав 2210 грн.

10.12.2015р. позивач звернувся до в.о. начальника ГУ ДФС у Херсонській області з рапортом про зарахування його у розпорядження.

11.12.2015р. ГУ ДФС у Херсонській області видано наказ №334-о «Про зарахування позивача у розпорядження».

Далі, на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 03.02.2016р. №28-о «Про попередження щодо наступного вивільнення» у зв'язку з скороченням чисельності (штату) працівників ГУ ДФС у Херсонській області та на виконання вимог постанови КМУ від 21.10.2015р. №840 «Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014р. №85» наказів ДФС України від 11.12.2015р. №978 «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів ДФС», від 25.12.2015р. №996 «Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС» від 11.01.2016р. №17 «Про введення в дію Структури територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови» від 28.10.2015р. №3480-о «Про надання повноважень», від 18.01.2016р. №57-о «Про надання повноважень», згідно з наказами ГУ ДФС у Херсонській області від 21.01.2016р. №23 «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДФС у Херсонській області», від 01.02.2016р. №6-ф «Про введення в дію Штатного розпису Головного управління ДФС у Херсонській області» та відповідно до ст.49-2 КЗпП України, позивача попереджено про наступне звільнення 11.04.2016р. з податкової міліції у запас ЗСУ за пп. «г» п.64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС» (затв. Постановою КМУ від 29.07.1991р. №114).

З вказаним вище наказом про наступне звільнення позивача було попереджено 08.02.2016р.

11.04.2016р. наказом ГУ ДФС у Херсонській області №146-о «Про перенесення дати наступного звільнення» дату наступного звільнення позивача було перенесено та останнього було попереджено про наступне звільнення 11.05.2016р.

11.05.2016р. наказом ГУ ДФС у Херсонській області №187-о «Про перенесення дати наступного звільнення» дату наступного звільнення позивачу знову було перенесено та останнього попереджено про наступне звільнення 01.06.2016р.

01.06.2016р. наказом ГУ ДФС у Херсонській області №212 «Про перенесення дати наступного звільнення» знову перенесено дату наступного звільнення позивача та попереджено його про наступне звільнення 21.06.2016р.

Далі, з метою подальшого проходження служби позивачу було запропоновано посаду оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області, від якої він відмовився.

31.05.2016р. позивач звернувся до начальника ГУ ДФС у Херсонській області з рапортом, в якому просив скоротити йому термін попередження про наступне вивільнення та звільнити його з податкової міліції через скорочення штатів 15.06.2016р.

15.06.2016р. начальник ГУ ДФС у Херсонській області на підставі вказаного вище рапорту позивача своїм наказом №222-о звільнив останнього з податкової міліції у запас Збройних сил України за пп. «г» п.64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Не погоджуюсь із зазначеними діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з часткової неправомірності спірних дій та рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, як слідує зі змісту приписів ст.43 Конституції України, кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини ж проходження служби в органах податкової міліції, регулюються спеціальними нормативними актами, до яких відноситься Податковий кодекс, постанова Кабінету Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30.10.1998р. №1716, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (затв. Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. №114).

Так, розділом VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР передбачено звільнення зі служби, зокрема, через скороченням штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У відповідності до п.21 цього ж Положення, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Також, відповідно до п.8 ст.7 Розділу 2 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006р. №3460-IV, особи рядового і начальницького складу повинні стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою.

Згідно із вимогами пп. «г» п.42 Розділу IV Постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991р. №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищою начальницького складу провадиться на нижчі посади - за підставами, передбаченими п.45 цього Положення.

Так, пп. «а» п.45 Положення №114 зазначено, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих на нижчі провадиться при скороченні штатів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу» (набрав чинності 01.05.2016р.), рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Статтею 51 Закону України «Про державну службу» встановлені групи оплати праці державних службовців, відповідно до якої, посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади належить до 5 групи оплати праці, а посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади - до 6 групи оплати праці.

Отже, у відповідності до зазначеного вище Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, дії начальника Головного управління ДФС у Херсонській області про пропонування позивачу посади «оперуповноваженого відділу» оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області є цілком правомірними.

Разом з тим, у розумінні Закону України «Про державну службу», рівнозначною посадою відносно посади, яку займав ОСОБА_3 до моменту переведення у розпорядження, є посади 5-6 групи оплати праці, тоді як при скороченні штатів йому запропонували посаду, що належить до 9 групи праці, тобто значно нижчу.

При цьому, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998р. №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», голові ДПА (нині ДФС) дозволено здійснювати в разі необхідності переведення осіб начальницького складу податкової міліції на посади державних службовців інших структурних підрозділів органів державної податкової служби із залишенням їх в кадрах податкової міліції.

Тобто, під час пропонування позивачу нової посади відповідачі все ж таки були зобов'язані запропонувати йому рівнозначні посади в інших структурних підрозділах Головних управлінь ДФС, якщо у структурі податкової міліції такі посади були відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, з наданої на запит суду інстанції довідки щодо вакантних посад по Управлінню внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Херсонській області, протягом часу перебування ОСОБА_3 у розпорядженні та станом на момент його звільнення у підрозділах податкової міліції ГУ ДФС у Херсонській області існувало 18 рівнозначних вакантних посад, більшість з яких були вільними протягом двох і більше місяців, однак так і не були запропоновані позивачу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було правильно встановлено факт протиправності дій відповідача щодо не переведення чи запропонування позивачу рівнозначної посади при реально існуючій можливості, у зв'язку з чим, спірний наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 15.06.2016р. №222-о дійсно підлягає скасуванню, як протиправний та передчасний.

Однак, не зважаючи на вказаний вище висновок, одночасно слід зазначити, що позовні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді заступника начальника управління - начальника зонально-лінійного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Одеській області задоволенню не підлягають, оскільки на момент його звільнення останній такої посади не займав, а фактично перебував у розпорядженні в Головного управління ДФС у Херсонській області.

Також, при цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу й на той факт, що позивачем до цього часу ані дії щодо його відряджень, ані прийняті 2-ма відповідачами накази від 20.11.2015р. - про відрядження у розпорядження та від 11.12.2015р. - про зарахування розпорядження оскаржені не були, а отже і посилання позивача на те, що керівництво ГУ ДФС в Одеській області змусило його написати рапорт про переведення у розпорядження до ГУ ДФС в Херсонській області, фактично не мають підтвердження та жодної доказової бази.

Крім того, слід вказати, що до переведення в ГУ ФС у Херсонській області (яке до речі відбулося за власною ініціативою самого позивача) позивач займав посаду «заступника начальника управління - начальник зонально-лінійного відділу управління власної безпеки» ГУ ДФС у Одеській області, а не посаду «заступника начальника управління - начальника зонально-лінійного відділу управління внутрішньої безпеки» ГУ ДФС у Одеській області.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає, судом 1-ї інстанцій було вірно відмовлено у поновлені позивача на зазначену ним у позові посаду.

Що ж стосується інших позовних вимог про неправомірність виплат грошового забезпечення, то колегія суддів також погоджується з висновками суду 1-ї інстанції та, в свою чергу, зазначає наступне.

Так, як передбачено п.353.1. ст.353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Як слідує зі змісту приписів п.357.1 ст.357 ПК України, форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

А у відповідності до вимог Постанови КМУ №114 від 29.07.1991р. «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», яка поширюється і на податкову міліцію, нормативні акти щодо порядків виплати, форм виплати та розмірів виплат грошового забезпечення для органів внутрішніх справ не поширюються на працівників податкової міліції, в тому числі і «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (затв. наказом МВС від 31.12.2007р. №499), на яку помилково посилається позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, під час нарахування ОСОБА_3 грошового забезпечення відповідачами використовувався наказ ДПА України від 07.02.2001р. №43 «Про затвердження Положення про виплату грошового утримання особам начальницького складу податкової міліції за час перебування в розпорядженні ДПА України, відстороненим від виконання службових обов'язків (посади) особам підданим арешту, та за час перебування під арештом, а також стосовно видачі грошових атестатів при звільнені та переміщенні по службі».

Так, зазначеним Положенням передбачено, що особам начальницького складу податкової міліції, увільненим з посад в розпорядження (на термін не більше 15 діб), грошове утримання виплачується з розрахунку окладу за спеціальне звання, посадового окладу за останньою посадою та надбавки за вислугу років. При виплаті грошового утримання у термін перебування в розпорядженні не зараховується час перебування у відпустках та на лікуванні.

З матеріалів справи видно, що при зарахуванні позивача у розпорядження Головного управління ДФС у Херсонській області йому було встановлено основний оклад у сумі 2210 грн., відповідно до грошового атестату №41 від 11.12.2015р. виданого ГУ ДФС у Одеській області.

А з наявної у справі довідки вбачається, що за період знаходження у розпорядженні ГУ ДФС у Херсонській області з 07.12.2015р. по 15.06.2016р. позивачу було нараховане грошове забезпечення в загальній сумі 9033,21 грн., з них грудень 2015р. - 2512,96 грн., січень 2016р. - 2896,31 грн., лютий 2016 - 3012,04 грн., березень 2016 - 611,9 грн.

Грошове забезпечення за період з 07.03.2016р. по 15.06.2016р. не нараховувалось, оскільки грошове забезпечення особам, що перебувають у розпорядженні виплачуються протягом 15 діб з дня зарахування у розпорядженні за вирахуванням часу перебування у відпустках та на лікуванні, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Як вже зазначалося вище, згідно грошового атестату позивачу встановлено посадовий оклад у сумі 2210 грн., оклад за військове звання у сумі 130 грн., та відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 30%. Тобто, відповідно до цього грошового атестату, сума грошового забезпечення позивача може складати тільки 3003 грн., але ж ніяк не 11000 грн., як зазначає позивач у своєму адміністративному позові.

До того ж, слід звернути увагу ще й на те, що в період перебування в розпорядженні позивач, відповідно наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 04.01.2016р. №1-в, з 04.01.2016р. по 08.02.2016р. та відповідно наказу від 29.02.2016р. №63-в, з 02.03.2016р. по 06.03.2016р., перебував у відпустці.

Що ж стосується вимоги позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - т.б. з 16.06.2016р. по 14.07.2016р. у розмірі 10 378,1 грн., то з цього приводу необхідно зазначити та звернути увагу на те, що позивач з власної ініціативи звернувся до начальника ГУ ДФС у Херсонській області із рапортом, в якому просив скоротити термін попередження про наступне вивільнення та звільнити його з податкової міліції. Тобто позивач сам прийняв таке рішення про скорочення терміну попередження про наступне вивільнення та сам просив відповідача скоріше звільнити його з органів податкової міліції.

Стосовно ж вказаного позивачем розрахунку невиплаченого грошового забезпечення, яке останній просив стягнути з ГУ ДФС у Херсонській області, слід зазначити, що компенсація ПДФО не входить до складу грошового утримання, а нараховується лише при нарахуванні та сплаті ПДФО, а при підрахунку позивачем різниці до стягнення позивачем допущено викривлення даних оскільки у графі «Виплачено ГУ ДФС у Херсонській області», а саме при зазначенні суми не врахована компенсація ПДФО фактично нарахована та виплачена позивачу.

При цьому, одночасно необхідно врахувати і той факт, що протягом січня-лютого 2016 року позивач безперервно знаходився на лікарняних та у відпустках, а тому нарахування за ці місяці посадового окладу та інших надбавок є безпідставним. Грошове ж утримання за час перебування у розпорядженні нараховується тільки за дні згідно з графіком роботи працівників податкової міліції, тобто за виключенням вихідних.

Таким чином, судова колегія доходить до аналогічного висновку про те, що позивачем, в даному випадку, у вказаних ним розрахунках щодо грошових виплат було помилково визначено суму недоплати, оскільки за спірний період, т.б. з 07 по 31 грудня 2015 року йому було вірно нараховано посадовий оклад за 10 днів - у сумі 960,87грн. (2210 грн. : 23 план.р.д. х 10 факт.р.д.).

Також не вірно позивачем були обраховані й інші складові грошового забезпечення за грудень 2015 року, а при розрахунках ним сум за березень та червень 2016р. не врахована кількість робочих днів, що припадають на періоди, за які здійснені нарахування.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити й про ту обставину, що ухвалою суду 1-ї інстанції від 09.02.2017 року, за клопотанням представника позивача, була призначена судово-бухгалтерська експертиза, на вирішення якої поставлені питання щодо правильності розрахунку щодо невиплаченого грошового забезпечення ОСОБА_3, однак, у зв'язку з відмовою позивача сплатити вартість цієї експертизи, суд 1-ї інстанції своєю ухвалою від 13.05.2017р. скасував свою попередню ухвалу про призначення судово-бухгалтерської експертизи.

Не підлягають задоволенню також і вимоги позивача щодо стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки на момент звільнення позивач не отримував грошове забезпечення, оскільки фактично перебував у розпорядженні ГУ ДФС у Херсонській області більше 15 діб.

Отже, приймаючи до уваги вищевказані обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що судом 1-ї інстанції, в даному випадку, було цілком обґрунтовано задоволено позов саме частково.

Одночасно, колегія суддів також вважає за необхідне врахувати ще й те, що наказом Державного агентства рибного господарства України від 14.06.2017р. №53-ТО позивач ОСОБА_3 був призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, де працює з 14.06.2017р. і по цей час.

До того ж, ще слід зазначити, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, відповідно до ст.200 КАС України, залишає ці апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко