Справа № 202/3876/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3876/17
Провадження №2-а/202/174/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

складі судді: Бєльченко Л.А.,

при секретарі Скляр А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що він перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради і має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІ групи. Позивач зазначив, що відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Однак він отримує щорічну допомогу на оздоровлення в значно нижчому розмірі, ніж це передбачено вищезазначеним Законом, у звязку з чим 10.05.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої щорічної допомоги. Листом УПСЗН № М-387 від 25.05.2017 року його було повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку та зазначено, що нарахування щорічної допомоги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач вважає такі дії Управління протиправними, оскільки вказана постанова значно звужує його права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у більшому розмірі, який передбачений статтею 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 року.

Тому просив суд визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку та виплати йому недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат і стягнути з відповідача на його користь зазначену недоотриману допомогу у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2015, 2016-2017 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2015-2016 роки залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, його представник, ОСОБА_2 , надав на адресу суду заяву, в котрій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. а справу розглянути за його та позивача відсутності (а.с. 26).

Представник відповідача, Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву письмові заперечення та заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 15-16, 28). В наданих запереченнях остання заперечила проти позовних вимог, зазначаючи, що відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону, яка була чинна на момент звернення позивача до Управління, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений розмір щорічної допомоги на оздоровлення. На виконання вимог Закону та відповідно до вказаної Постанови Управлінням було призначено позивачеві одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2015-2017 роки у розмірі 120,00 грн. як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліду ІІ групи та виплачено її в повному обсязі на особовий рахунок позивача. Тому представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІ групи (а.с. 3).

10.05.2017 року позивач звернувся до Управління із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої щорічної допомоги відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 4).

Листом відповідача № М-387 від 25.05.2017 року позивача було повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку та зазначено, що нарахування щорічної допомоги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 5).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 2 або 3, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою , компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року № 760 «Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», відповідно до п. 10 зазначеного Порядку щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року № 562, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, установлено такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам ІІ групи - 120 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 «У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України» роз'яснено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності.

Вказаний принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідним Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 роз'яснено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати, у випадках передбачених Конституцією та законами України, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною і була прийнята у відповідності до Конституції України, Бюджетного кодексу України та ст.ст.62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідає положенням ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції ЗУ №76-VIII від 28.12.2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи діяв в межах наданої компетенції і відповідно до норм чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.41,122,128,160-163 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя - Бєльченко Л.А.