Справа № 826/8210/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2017 року № 826/8210/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, у якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення про відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо віднесення ОСОБА_1 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (лист № 05-59-581 від 14.03.2017 року).

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи - громадянином, який зазнав впливу радіоактивного випромінювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням 4 категорії, причинний зв'язок між захворюванням позивача та наслідками Чорнобильської катастрофи встановлено експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я та Міністерства надзвичайних ситуацій України. Зазначає, що при зверненні для видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, надано усі необхідні документи згідно Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997. Вказує, що Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII жодним чином не позбавляє її статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи і не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні і матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986-1993 роках (категорія 4), що підтверджується наявною в справі копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Київською обласною державною 30.10.1993. Вказане посвідчення є безстроковим.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії №8237 від 11.05.2016, при медичному обстеженні у позивача було виявлено захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

За даними довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0513201 від 17.05.2016, позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

12.08.2016 позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про внесення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, як інваліду ІІ групи, у зв'язку із захворюванням щодо якого встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Листом Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 17.08.2016 № 6178 позивачу було відмовлено у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та повідомлено про відсутність правових підстав для оформлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для оформлення відповідного посвідчення категорії І.

Підставою для відмови у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І став лист Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації №05-49-143 від 23.01.2015, у відповідності до якого Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області зобов'язувалось не приймати документи громадян на оформлення посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, враховуючи те, що з 01.01.2015 з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, виключено зону посиленого радіоактивного контролю.

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2016 у справі 357/9526/16-а адміністративний позов задоволено:

визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради що полягають у відмові ОСОБА_1 у прийнятті документів для встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

зобов'язано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1, підготувати та направити подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути вказане подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2016 набрала законної сили 30.11.2016.

15 лютого 2017 Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації одержано подання Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про встановлення позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І.

Листом від 14.03.2017 №05-59-581 Департамент повідомив позивача про відсутність підстав для видачі їй посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І.

Підставою для відмови стало те, що відповідно до статей 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Також в Листі Департаменту зазначено, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII (набрав чинності з 01.01.2015) виключено абзац 5 частини другої статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач не погоджуючись із вказаною відмовою, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок №51) (в редакції станом на час розгляду справи) регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно пункту 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Пунктами 6 та 10 Порядку №51 визначено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

В даному випадку ОСОБА_1 звернулась у березні 2015 року до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про внесення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, як інваліду ІІ групи, у зв'язку із захворюванням щодо якого встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

На підтвердження підстав для присвоєння відповідного статусу позивач надала посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 30.10.1993 Київською обласною державною адміністрацією, про статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії №8237 від 11.05.2016 щодо виявлення при медичному обстеженні захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, довідку до акта огляду МСЕК серії АВ №0513201 від 17.05.2016, відповідно до якої позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Тобто, позивачем надано документи щодо наявності у нього статусу громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю та документи на підтвердження встановлення групи інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що свідчить про виконання Позивачем вимог Порядку.

Щодо підстав відмови у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, Суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 30.10.1993 - на час отримання позивачем статусу громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) згідно посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 30.10.1993 Київською обласною радою) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження та відселені із зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років на території зони безумовного (обов'язкового) відселення, за умови, що їх було направлено в цю зону за розпорядженнями міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать діти, у яких доза опромінення щитовидної залози перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров'я України.

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, міри перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших соціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих і соціально-побутових відносин, територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Пунктом 4 частини другої статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що такими зонами є, зокрема, зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Як встановлено вище Судом, ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), що підтверджується наявною в справі копією посвідчення серії НОМЕР_1.

Наявність підстав для присвоєння позивачу вказаного статусу досліджувалась компетентними органами під час опрацювання поданих нею документів у 1993 році, і у суду відсутні підстави повторно надавати оцінку підставам надання позивачу відповідного статусу, а також ставити їх під сумнів. Також такі підстави відсутні і у відповідача.

Присвоєння позивачу 4 категорії свідчить про те, що вона станом на 1993 рік була особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року проживала у цій зоні не менше чотирьох років.

Суд наголошує, що обставина, щодо виключення Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VII статті 2, в тому числі, абзацу 5 частини другої статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено поняття «зона посиленого радіоекологічного контролю» з переліку зон, на які поділяється територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не впливає на статус позивача як громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю, та на обсяг прав, які з цього випливають.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, оскільки статус особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, позивачу присвоєно у 1993 році, то останній не може втратити такого статусу, у зв'язку з новими приписами Законів України, прийнятими пізніше, тим більше, що Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VII таких наслідків і не містить.

Вказані законодавчі зміни мають враховуватися відповідачем та іншими уповноваженими органами у випадку надходження на їх розгляд заяв про надання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи після 01.01.2015, оскільки саме для надання статусу потерпілого застосовувалася скасована стаття 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідача під час розгляду заяви позивача були відсутні підстави для неврахування того факту, що позивач є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, з 1986 - 1993 роки.

Окрім того, обставина, щодо встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (довічно), внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0513201 від 17.05.2016, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VII, не може бути підставою для відмови позивачу у наданні статусу постраждалої 1 категорії, оскільки в будь-якому випадку позивач реалізує права, що випливають зі статусу особи, яка постійно проживала або постійно працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що виникли у 1993 році.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 128, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо віднесення ОСОБА_1 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (лист № 05-59-581 від 14.03.2017 року).

3. Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.О. Григорович