Справа № 166/1477/16-а, 2-а/166/2/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/1650/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Чигер І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 10.01.2017 року у справі № 166/1477/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача - Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області та просила визнати дії Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області неправомірними щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії ) з врахуванням довідки Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області № 3630/05-10 від 06.12.2016. Зобов'язати Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести з 01.12.2015 року перерахунок та виплату пенсії, призначеної згідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) в розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати, зазначеної в довідці Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області № 3630/05-10 від 06.12.2016 року.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 10.01.2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії неправомірними. Зобов'язано Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду з 01 грудня 2016 року здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати, в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до довідки №3630/05-10 від 06 грудня 2016 року, виданої Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області.

Управлінню Державного казначейства України в Ратнівському районі із Державного бюджету України шляхом безспірного списання із рахунку бюджетних асигнувань Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає про відсутність підстав для проведення перерахунку призначених пенсій державних службовців, у зв'язку з підвищенням окладів з 01.12.2015, оскільки чинним законодавством України скасовано право на проведення такого перерахунку. Таким чином, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, управління Пенсійного фонду діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 03 серпня 2009 року перебуває на обліку в Старовижівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області, як одержувач пенсії за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865, у розмірі 86 % заробітної плати.

Позивач звернулася до Старовижівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок пенсії державного службовця згідно довідки, виданої Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області № 3630/05-10 від 06.12.2016 року.

Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області листом від 13.12.2016 року №142/П-01, відмовило позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого з 01.06.2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані, а тому з 01.06.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки предметом позову є перерахунок пенсії позивачці, то застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ є безпідставним.

Відтак, суд дійшов висновку, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнових прав заявників, що передбачено у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у справах «Суханов та Ільченко проти України» (заява № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року параграфи 51-56) , «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 параграфи 39 - 40), «Кечко проти України» (заява № 63134/00 від 08.11.2005 року параграфи 22-23,26).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28.12.2014 року №76-VIII текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» .

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії, якою визначались умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», втратила чинність 23 вересня 2016 року.

Згідно Перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, що набрав законної сили з 01.05.2016 року, втратив чинність Закон України «Про державну службу» , крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, що набрав законної сили з 01.05.2016 року не містить норм, щодо перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набула чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Тобто, на час звернення позивача до відповідача чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VIIІ, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави.

Так, згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року (справа «Великода проти України») зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої, відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Таким чином, пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій є помилковим.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 10.01.2017 року у справі № 166/1477/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця - відмовити. .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повний текст судового рішення

виготовлено 02.10.2017 року.