Справа № 303/4517/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9423/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) адвоката ОСОБА_3 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2017 року у справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) про примусове видворення,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі території України.

Позивач просив примусово видворити з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2017 позов задоволено. Примусово видворено за межі території України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження ОСОБА_4.

Постанову суду першої інстанції оскаржив представник відповідача адвокат ОСОБА_3. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Задовольняючи адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає примусовому видворенню за межі України, зважаючи на факт спроби незаконного перетину ним державного кордону та незаконного перебування на території України.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції покликаючись на наступне.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 07 серпня.2017 року о 21 год. 30 хв. спільною міжвідомчою групою від Мукачівського відділу національної поліції ГУНП в Закарпатській області, оперативно-розшукового відділу з м.д. н.п. Мукачево та мобільної прикордонної застави «Мукачево» Мукачівського прикордонного загону був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) в тилу ділянки відділу прикордонної служби «Косино», в приватному помешканні в м. Мукачево, по вул. Ужгородській, 62 під час спроби незаконного, поза пунктом пропуску, перетинання державного кордону України в країни Європейського Союзу, у складі групи осіб.

09.08.2017 року першим заступником начальника Мукачівського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до зазначеного рішення вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, у звязку з тим, що були всі підстави вважати, що ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1 за будь-якої можливості буде ухилятися від виконання такого рішення, так як у останнього документів, які б надали йому право офіційно вибути за межі України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України не має, було прийнято рішення про подання позову до суду про примусове видворення та затримання з поміщенням в пункт тимчасового перебування.

Згідно ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно приписів ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх вїзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обовязковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

В ході судового розгляду встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1 був виявлений та затриманий спільною міжвідомчою групою від Мукачівського відділу національної поліції ГУНП в Закарпатській області, оперативно-розшукового відділу з м.д. н.п. Мукачево та мобільної прикордонної застави «Мукачево» Мукачівського прикордонного загону був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) в тилу ділянки відділу прикордонної служби «Косино», в приватному помешканні в м. Мукачево, по вул. Ужгородській, 62.

Представниками органів охорони державного кордону було зроблено висновок про те, що відповідач ОСОБА_2 (Amit Kumar) разом з іншими громадянами ОСОБА_1 мав намір незаконно, поза пунктами пропуску, перетнути державний кордон України в країни Європейського Союзу.

09.08.2017 першим заступником начальника Мукачівського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) та вирішено подати позов до суду про примусове видворення іноземця з України з одночасним клопотанням про його затримання з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи охорони державного кордону наділені повноваженнями звертатися з позовом до суду про примусове видворення щодо іноземців, які були ними затримані у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

У звязку з тим, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) був виявлений та затриманий представниками органів охорони державного кордону в приватному помешканні в м. Мукачево, а не під час спроби чи незаконного перетину державного кордону, позовні вимоги Мукачівського прикордонного загону про примусове видворення відповідача є безпідставними, тому не підлягають задоволенню.

В даному випадку позивач не має права вимоги, оскільки перебрав на себе функції іншого субєкта владних повноважень, визначеного ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України.

Його рішення від 09.08.2017 року про примусове повернення відповідача не є рішенням компетентного органу, за ухилення від виконання якого може бути застосовано примусове видворення іноземця.

Доводи позивача в частині того, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) мав намір реалізувати спробу незаконного перетину кордону України в країни Європейського союзу (чи реалізовував такий намір) є непереконливими, оскільки жодних дій, які безпосередньо направлені на незаконний перетин державного кордону України відповідач не вчинив.

Докази притягнення відповідача до відповідальності за ст.204-1 КУпАП в справі відсутні.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) адвоката ОСОБА_3 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 167, 183-7, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Amit Kumar) адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2017 року у справі № 303/4517/17, скасувати та прийняти нову постанову, якою Мукачівському прикордонному загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_4
ОСОБА_6
Повний текст судового рішення виготовлено 04.10.2017 року