Справа № 816/259/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р.Справа № 816/259/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2017р. по справі №816/259/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка зазначена в листі від 06.02.2017 № 1133/6-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1280,00 грн (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі №816/259/17 та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 28.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 16.02.2016р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 15 га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населених пунктів на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області терміном на 7 років.

09.03.2016р. відповідачем прийнято наказ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 15 га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населених пунктів на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

01.04.2016р. позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 31.03.2016р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_2, також позивачем надано до клопотання додатки: проект землеустрою; витяг із земельного кадастру.

Листом від 26.04.2016р. № 2507/6-16 відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_2 з підстав необхідності приведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідність вимогам чинного законодавства України.

25.01.2017р. позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_2 з додатками: проект землеустрою; витяг з державного земельного кадастру.

Листом від 06.02.2017р. № 1133/6-17 відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначивши, що земельна ділянка площею 14,5849 га відноситься до земель колективної власності. Також відповідач зазначив, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не має повноважень щодо розпорядження землями колективної власності.

Позивач, не погодившись з вищевказаною відмовою, звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, зазначена в листі від 06.02.2017 № 1133/6-17, є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке

Згідно з ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.3-4 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частинами 4-6 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Колегія суддів зазначає, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладена в листі 06.02.2017 № 1133/6-17, не містить посилань на невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: НОМЕР_2 вимогам чинного законодавства.

Однак, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області зазначає в якості підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою на те, що земельна ділянка відноситься до земель колективної власності та щодо відсутності повноважень на розпорядження землями колективної власності.

Відповідно до ч.3 ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Колегія суддів зауважує, що ЗК України не передбачено такої форми власності на землю, як колективна.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-016, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 14,5849 гектарів, перебуває у державній власності (аркуш справи 14).

Отже, враховуючи те, що вищевказана земельна ділянка відповідно до витягу з Державного земельного кадастру перебуває у державній власності, відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, зазначена в листі від 06.02.2017 р. № 1133/6-17, є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності з метою захисту прав позивача відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, зазначену в листі від 06.02.2017р. №1133/6-17.

Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства не підлягають задоволенню, оскільки вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Правові наслідки для позивача несе рішення, викладене в листі від 06.02.2017 № 1133/6-17, оскільки саме вказане рішення має вплив на його права та інтереси. Отже, судом першої інстанції було обґрунтовано та правомірно відмовлено в зазначеній частині вимог.

Щодо заявлених позивачем вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 12.03.2009 у справі "Сергій Волосюк проти України" у національному законодавстві повинно бути з достатньою чіткістю визначено межі та спосіб здійснення відповідних дискреційних повноважень державних органів з метою забезпечення особам мінімального рівня захисту, на який вони мають право в умовах верховенства права в демократичному суспільстві

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

У кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотаннями про затвердження погодженого проекту землеустрою про відведення земельної ділянки 31.03.2016р., 25.01.2017р. (аркуші справи 51, 57).

Згідно відповідей Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 26.04.2016 р. за № 2507/6-16, а також від 06.02.2017 р. № 1133-6-17 позивачу було відмовлено з різних підстав у затвердженні проекту землеустрою.

Такі дії відповідача є зловживанням своїми повноваженнями та вимагають застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів зазначає, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Верховний суд України у своєму рішенні від 16.09.2015р. по справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 сільськогосподарського призначення державної власності площею 14,5849 га для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, а тому судом першої інстанції було обґрунтовано задоволено позов в цій частині.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особо зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі №816/259/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вимоги заявника скарги про покладення судових витрат на позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2017р. по справі № 816/259/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.