Справа № 824/509/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/509/17-а

09 год. 50 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Мандрик І.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС України у Чернівецькій області про відшкодування коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким зобов'язати Головне управління ДФС України у Чернівецькій області відшкодувати утримані суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 36416,03 грн та військовий збір в сумі 3034,67 гривень.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 15.05.2017 р. ОСОБА_3 був звільнений з податкової міліції через хворобу. Відповідно до грошового атестату позивачу було нараховано грошове утримання в розмірі 202311,27 грн, з якого утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 36416,03 грн та військовий збір в сумі 3034,67 гривень. Позивач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44 затверджений Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. Вказаним порядком, на момент звільнення позивача, передбачалось виплата грошової компенсації установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв'язку з виконанням ними своїх обов'язків під час проходження служби, що пов'язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 р. №375 внесені зміни до п. 2 Порядку від 15.01.2004 р. №44 відповідно до якого грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв'язку з виконанням обов'язків під час проходження служби.

З метою відшкодування позивачу безпідставно утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору 13.06.2017 р. відповідачеві була вручена заява з вимогою про їх відшкодування. Листом від 27.06.2017 р. №300/П/24-13-05-14 відповідач відмовив у відшкодуванні вказаних сум. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В письмових запереченнях відповідач зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44 містить норми, які суперечать Податковому кодексу України. А саме, податковий орган зазначає, що п.3 Порядку від 15.01.2004 р. №44 посилається на утримання податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб, в той час, як вказаний закон втратив чинність 01.01.2011 р. з прийняттям Податкового кодексу України. Крім того, відповідач зазначає, що п.168.5 ст. 168 ПК України закріплено утримання сум податку на доходи з фізичних осіб з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. Законом України від 21.12.2016 р. №1797-VIII податкову міліцію було виключено з переліку категорій посад, визначених п.168.5 ст. 168 ПК України, на яких поширюється право на грошову компенсацію по податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, податковий орган зазначив, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44 не поширюються на військовий збір, оскільки він є відмінним від податку з доходів фізичних осіб.

На підставі вказаного, відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС України у Чернівецькій області від 15.05.2017 р. №52-о ОСОБА_3 звільнено з податкової міліції через хворобу у запас Збройних Сил України. Вислуга років на день звільнення склала 23 роки 00 місяців 28 діб. (а.с. 6).

Відповідно до грошового атестату, виданого позивачу при звільненні, ОСОБА_3 нараховано 202311,27 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 36416,03 грн та військовий збір в сумі 3034,67 гривень. (а.с. 7).

13.06.2017 р. позивач звернувся до Головного управління ДФС України у Чернівецькій області із заявою про відшкодування утриманих сум податку на доходи фізичних осіб в сумі 36416,03 грн та військовий збір в сумі 3034,67 гривень. (а.с. 8-9).

27.06.2017р. відповідачем надано відповідь на звернення ОСОБА_3 від 13.06.2017 р., де вказано, що згідно норм чинного законодавства виплата грошової компенсації утриманого військового збору не передбачена. Щодо виплати грошової компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб, податковий орган зазначив, що працівників податкової міліції виключено з категорії посад, яким відшкодовується вказаний податок, а тому підстав для виплати вказаної грошової компенсації не має. (а.с. 10-11).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України

Відповідно до п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до пп. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 ПК України до загальнодержавних податків належать, зокрема, податок на доходи фізичних осіб.

Згідно з п. 168.5 ст. 168 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Суд звертає увагу позивача, що до ст. 168 ПК України внесено зміни Законом України від 21.12.2016 р. N 1797-VIII та з врахуванням Закону України від 23.03.2017 р. N 1989-VIII.

Так, суд вертає увагу позивача, що законом України від 21.12.2016 р. №1797-VIII викладено п. 168.5 ст. 168 ПК України в редакції, яка була чинна на момент звільнення позивача (15.05.2017 р.) та на момент звернення до відповідача 13.06.2017 р. із заявою про відшкодування утриманого податку на доходи з фізичних осіб. Вказана норма не передбачає відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних працівниками податкової міліції.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок №44).

Відповідно до п. 2 Порядку №44, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв'язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

Суд звертає увагу позивача, що на час його звільнення (15.05.2017 р.) зміни, які передбачали виплату грошової компенсації працівникам податкової міліції, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв'язку з виконанням обов'язків під час проходження служби, до п. 2 Порядку №44 не були внесенні.

Зміни до п. 2 Порядку №44 були внесені 31.05.2017 р. постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 р. N 375, згідно яких: грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв'язку з виконанням обов'язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв'язку з виконанням ними своїх обов'язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов'язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Однак, суд звертає увагу, що Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб" втратив чинність 01.01.2011 р. з прийняттям ПК України. Крім того, зміни до п. 2 Порядку №44 31.05.2017 р. були внесені без врахування положень п. 168.5 ст. 168 ПК України, які з 21.12.2016 р. виключили з складу осіб, яким передбачається відшкодування з утриманням податку з доходів фізичних осіб, працівників податкової міліції.

Таким чином, судом встановлено неузгодженість норм, викладених в Порядку №44, що суперечать вимогам п. 168.5 ст. 168 ПК України. Зважаючи на вказане та те, що згідно ієрархії джерел права Закон це нормативно - правовий акт, що має вищу юридичну силу щодо інших актів, які повинні видаватись на основі Закону, суд вважає, що у спірних правовідносинах слід керуватись нормами та приписами ПК України.

Відтак, оскільки п. 168.5 ст. 168 ПК України не передбачає відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних працівниками податкової міліції, позовні вимоги в цій частині позовних вимог не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу сум утриманого військового збору в розмірі 3034,67 грн, суд зазначає наступне.

Згідно норм п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу позивача, що Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44, не поширюється на військовий збір та не регулює спірні правовідносини, оскільки він є відмінним від податку з доходів фізичних осіб. Таким чином, позовні вимоги в цій частині позовних вимог також не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено суду правомірність вчинених дій та законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку із тим, що відповідних клопотань від відповідача не було відповідач не поніс такі витрати, судом не вирішується питання щодо присудження судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 04 жовтня 2017 р.