Справа № 341/119/16-а(2-а/341/14/16)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Київ К/800/17386/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Мороза В.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня

2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року

у справі №341/119/16-а (2-а/341/14/16)

за позовом ОСОБА_4

до головного інспектора будівельного нагляду управління Державної

архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області в якому просив скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області.

Позивач стверджував, що підстави винесення постанови не відповідають фактичним обставинам справи.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На поштову адресу Вищого адміністративного суду надійшли заперечення від 14.07.2016 року від управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 лютого 2015 року головним державним інспектором управління Держархбудінспекції, в присутності ОСОБА_4, було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_4 на об'єкті будівництва: Реконструкція житлового будинку по АДРЕСА_1 про що складено відповідний акт перевірки від 20 лютого 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», а саме: відхилення від проекту під час реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1

Головним державним інспектором управління Держархбудінспекції 20 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого заступник начальника управління Держархбудінспекції 23 лютого 2015 року виніс постанову № 29/1009/02-43/2015ф у справі про адміністративне правопорушення, якою визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП (відхилення від проекту під час реконструкції житлового будинку) і наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вказаний штраф ОСОБА_4 сплатив 11 березня 2015 року, що підтверджується квитанцією № QS01 (а.с.46 - 48).

Крім того, 20 лютого 2015 року головний державний інспектор управління Держархбудінспекції виніс припис щодо ОСОБА_4 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому вказав про необхідність в термін 8 місяців усунути виявлені порушення шляхом знесення прибудови або здійснення коректури проекту; припис того ж дня був отриманий ОСОБА_4, що підтверджується його особистим підписом (а.с.45).

В ході проведення позапланової перевірки позивача 18 грудня 2015 року встановлено невиконання умов припису про усунення порушень вимог законодавства від 20.02.2015 року на об'єкті «Реконструкція житлового будинку по АДРЕСА_1 чим порушено приписи п. 14 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

У зв'язку із невиконанням припису відповідача від 20.02.2015 року головним інспектором будівельного нагляду 18.12.2015 року складено щодо ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого 30.12.2015 року винесено постанову № 267/1009/02-43/2015 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП і накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП позивач звернувся до суду з даним позовом.

Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль складає сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

За приписами п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-ХІV замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Згідно з п. 14 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

У ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок невиконання позивачем припису від 20.02.2015 року, який не скасований та є обов'язковим до виконання. Крім того, зазначений припис позивачем не було оскаржено.

У зв'язку з чим у суду відсутні належні правові підстави для скасування вказаної постанови.

Щодо посилання позивача в касаційній скарзі на ті обставини, що судами попередніх інстанцій не встановлено порушення особою правил, стандартів законів, які мають лягти в основу акту, протоколу та постанови про адміністративну відповідальність, колегія суддів зазначає, що виходячи із правової природи діяння, визначеного у ч. 1 ст. 188-42 КУпАП як адміністративне правопорушення, встановлення факту невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю становить собою склад відповідного адміністративного правопорушення. При цьому, суди попередніх інстанцій вірно встановили про те, що правильність дотримання позивачем протипожежних відстаней та розривів під час реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1

Щодо твердження позивача в касаційній скарзі про те, що інспектор Щимонівський Андрій Васильович є керівником управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області та не наділений належним обсягом правоздатності для винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п'ятої), частини перша та друга статті 188-42) КУпАП.

Відповідно до п.п. 6 п. 4 Примірного положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 19 серпня 2015 р. № 671, орган держархбудконтролю відповідно до покладених на нього завдань уповноважений розглядати відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення № 267/1009/02-43/2015 30 грудня 2015 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі № 341/119/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді