Справа № 610/1146/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 р.Справа № 610/1146/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Зеленського В.В.
Суддів: Чалого І.С. , П`янової Я.В.
за участю секретаря судового засідання Городової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2017р. по справі № 610/1146/17
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України (Департаменту фінансів)
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до Міністерства оборони України (Департаменту фінансів) (далі по тексту Міноборони, відповідач), в якому просив суд :
- визнати протиправними дії відповідача (п. 36 Рішення № 30 Комісії Міністерства Оборони України від 30.03.2017 року) в частині відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності, після звільнення з військової служби, внаслідок виконання обов`язків військової служби;
- зобов`язати відповідача вжити законодавчо визначених заходів (дій) по виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а саме в межах 200 кратного прожиткового мінімуму, як інваліду II групи, станом на дату проведення виплати.
Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2017 року по справі № 610/1146/17 позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача Міністерства оборони України (Департамент фінансів ) в частині відмови призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби (п. 36 Рішення № 30 Комісії Міністерства Оборони України від 30.03.2017 року).
Зобов`язано Міністерство оборони України (Департамент фінансів) призначити та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду II групи, одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму станом на дату проведення виплати.
Міністерство оборони України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2017 року по справі № 610/1146/17 скасувати та прийняти в нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції не було враховано та застосовано пункти 2-3 Порядку №975, ч.1 ст.58 Конституції України, в частині дії нормативно-правових актів у часі, через що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, а також , позивачем були надані на адресу військового комісаріату не всі документи передбачені Порядком №975, а саме не було надано: копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 26.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 24.12.1983 року по 12.11.1985 року позивач проходив строкову військову службу в складі Діючої армії та приймав безпосередню участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини пп 39696, яка знаходилась на виконанні урядового завдання по наданню інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан і приймала участь у бойових діях.
Під час виконання бойового завдання на території Республіки Афганістан 18 серпня 1985 року при слідуванні бойової колони в результаті підриву на міні позивач був поранений, отримавши закритий поперечний перелом обох кісток лівого передпліччя в середній треті, в зв`язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні: в ОМедБ в/ч пп 53355 Кундуз з 18.08.1985 року по 01.09.1985 року; 340 ОВГ Ташкент з 01.09.1985 року по 12.09.1985 року. Потім для подальшого лікування направлений до в/ч НОМЕР_1 в м. Харків. 16 вересня 1985 року позивача виключено з особового складу військової частини в зв`язку зі знаходженням на лікуванні. 12 листопада 1985 року в зв`язку з одержаним пораненням позивач звільнений в запас.
Зазначене підтверджується архівними довідками Центрального архіву Міноборони РФ від 06.08.2007 року № 3/102577, Військово медичного музею Міноборони РФ від 07.05.2007 року № 6/3/1593, висновком експерта № 3305-ая/12, а також Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 1386 від 13 липня 2012 року), яким встановлено, що поранення та контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Харківською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу спочатку встановлено ІІІ групу інвалідності 16 жовтня 2012 року, а потім в зв`язку з погіршенням здоров`я 04 вересня 2015 року ІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Позивач 30 вересня 2017 року у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 звернувся з відповідною заявою до Харківського військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок отримання поранення та контузії під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в Республіці Афганістан, де проводились бойові дії. До заяви були додані всі документи згідно з переліком, встановленим пунктом 11 Порядку № 975.
Харківський обласним військовим комісаріатом надано висновок та необхідний пакет документів, стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку призначення і виплати одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, який було скеровано на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання призначення або відмови в призначенні зазначеної допомоги.
Проте листом № 1042 ВСЗ від 21.04.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про результати розгляду звернення, в якому, зокрема, зазначено, що Рішенням Комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року № 30 відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що позивача було звільнено з військової служби до набуття чинності Законом України, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а також інвалідність позивачу встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей». Зокрема посилання відбулося на п. 36 рішення.
Не погодившись з відмовою Міноборони, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними дій відповідача, зобов`язання Міноборони прийняти рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової допомоги у відповідності до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а саме в межах 200-кратного прожиткового мінімуму, як інваліду II групи, станом на дату проведення виплат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Департаменту фінансів Міноборони прийняти рішення про призначення та виплати позивачу одноразової допомоги в межах 150-кратного прожиткового мінімуму станом на 21 лютого 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключними (дискреційними) повноваженнями відповідної комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України, а не Департаменту фінансів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У відповідності до пункту 4 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Матеріалами справи підтверджено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби.
Згідно з положенням підпункту б пункту 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи.
Пункт 9 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Слід зазначити, що у зв`язку з тим, що ІІІ група інвалідності позивачу була встановлена 29.07.2015 р., то механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р..
Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Таким чином колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло з моменту настання інвалідності.
Однак, оскільки при встановленні ІІІ групи інвалідності одноразова грошова допомога позивачу виплачена не була, то правовідносини застосовуються на момент встановлення інвалідності вищої групи, тобто ІІ, з 24 вересня 2015 року, що настала після набуття чинності Законом України, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а також інвалідність позивачу встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей».
Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п. 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі по тексту - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 (0169-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).
Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок на підставі військово-облікових, військово-медичних, медичних документів, що поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що архівними довідками Центрального архіву Міноборони РФ від 06.08.2007 року № 3/102577, Військово медичного музею Міноборони РФ від 07.05.2007 року № 6/3/1593, висновком експерта № 3305-ая/12, а також Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 1386 від 13 липня 2012 року), підтверджується, що поранення та контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Крім того, Харківською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу спочатку встановлено ІІІ групу інвалідності 16 жовтня 2012 року, а потім в зв`язку з погіршенням здоров`я 04 вересня 2015 року ІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зазначені документи долучені позивачем при подачі заяви щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
Відповідно до п. 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530, обов`язок щодо перевірки повноти поданих військовослужбовцем документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності покладається, у даному випадку, на Харківський обласний військовий комісаріат. Останній в разі відсутності документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, повинен був письмово повідомити заявника та в разі необхідності надати допомогу в їх оформленні.
Згідно з п.4 наказу Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 564 від 26.10.2016р. комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги у разі, якщо встановлено, що загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Ці ж підстави закріплені в ст. 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
З матеріалів справи наявності зазначених підстав не вбачається.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав належні документи, які зазначені в п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
Частиною 6 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як вбачається з листа Харківського обласного військового комісаріату № 21.04.2017 року № 1042 ВСЗ, позивачу рішенням Комісії Міністерства оборони України, було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням, зокрема, на те, що особам, які звільненні з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13 № 975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Однак, колегія суддів зауважує, що подані позивачем документи є достатніми для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для визнання дій відповідача та скасування вищезазначеного рішення Міноборони та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Порядку № 975.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2017р. по справі № 610/1146/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. П`янова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.