Справа № 740/1801/17
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 740/1801/17
Провадження № 2-а/741/60/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 03 жовтня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивував його тим, що з 12 грудня 2012 року йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 1 квітня 2015 року виплата пенсії за віком була призупинена на підставі Закону України № 213-VII від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та пенсія не виплачувалася до 20 вересня 2016 року. 14 вересня 2016 року він пішов у відставку з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, у звязку з чим 20 вересня 2016 року йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди відповідно до Закону України № 2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій та статус суддів» з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року. Законом України № 213-VII від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачалося, що до 1 червня 2015 року має бути прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі і спеціальних. У звязку із неприйняттям відповідного закону він (позивач) вважає, що з 1 червня 2015 року відповідач повинен був поновити виплати раніше призначеної йому пенсії за віком, оскільки з цієї дати він не відносився до осіб, які мають право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. 10 квітня 2017 року він (позивач) звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплат з 1 червня 2015 року до 20 вересня 2016 року раніше призначеної пенсії за віком, але відповідач листом № 37/04/К-2 від 24 квітня 2017 року відмовив йому у задоволенні зазначених вимог. Він (позивач) вважає відмову відповідача незаконною.

ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у відновленні з 1 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України відновити виплату йому пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 1 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, начальник ОСОБА_2 об'єднаного УПФ України подав до суду заперечення на адміністративний позов, суть яких зводиться до того, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з тих підстав, що 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України № 213-VII від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким були внесені зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зміни передбачали тимчасове, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України № 33551-XII від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України № 2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. ОСОБА_1 з 21 червня 1982 року по 14 вересня 2016 року працював суддею, а тому відсутні законні підстави для поновлення виплати йому пенсії за віком з 1 квітня 2015 року по 14 вересня 2016 року. Крім цього, начальник управління стверджував, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Начальник управління просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі їх представника.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2012 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 20 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

З 1 квітня 2015 року Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України припинило виплату позивачу пенсії за віком.

10 квітня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком з 1 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 37/04/К-2 від 24 квітня 2017 року позивачу було відмовлено у відновленні виплати пенсії за віком посилаючись на те, що з 1 червня 2015 року набрав чинності Закон України № 213-VIII від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким, зокрема, встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, в тому числі особам, які працюють на посадах та умовах передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2 березня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року та яким абзац 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року було викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з цим, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення (на час/період виникнення спірних відносин) не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року у справі № 21-948а16.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з 1 червня 2015 року і до дня призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, тобто до 20 вересня 2016 року, виплата позивачу пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повинна бути відновлена.

З огляду на викладене, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні докази, які визнаються судом належними, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються добутими по справі доказами, з яких вбачається, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише після отримання листа № 37/04/К-2 від 24 квітня 2017 року.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання адміністративного позову сплатив судовий збір у сумі 640 грн. та за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 12 червня 2017 року про залишення позову без розгляду у сумі 1 600 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 2; 25; 37).

Вказані судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного УПФ України.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 64, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 у відновленні з 1 червня 2015 року до 20 вересня 2016 року виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України відновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 1 червня 2015 року до 20 вересня 2016 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 240 (дві тисячі двісті сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Киреєв