Справа № 806/1004/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"04" жовтня 2017 р. Справа № 806/1004/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію на звернення від 20.02.2017 року

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017р. ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію на звернення від 20.02.2017.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначив, що 20.02.2017 направив на адресу відповідача звернення у якому просив отримати доступ до інформації:

- чи відома інформація про те, що підлеглий співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 з громадянкою ОСОБА_5 займаються вимаганням коштів у громадян;

- чи уповноважили співробітники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 громадянку ОСОБА_5 представляти інтереси співробітників поліції ОСОБА_6. та ОСОБА_7 в правоохоронних органах;

- що спільного у підлеглого співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6. та ОСОБА_7 з громадянкою ОСОБА_5, яка приймала участь у розповсюдженні наркотичних засобів (інформація інформаційного центру ГУ НП та Черняхівського ВП в Житомирській області).

Позивач вказує, що відповідачі інформацію на його звернення не надають, діють неправомірно та проявляють неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію", "Про звернення громадян".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить постанову суду від 22.06.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про ненадання останньому відповіді на звернення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій (бездіяльності) Начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка полягає у ненаданні ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 20.02.2017, в термін встановлений Законом, є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом (ч.2 ст. 11 Закону України "Про інформацію").

За змістом ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом з тим, ст.3 вказаного Закону, визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Обов'язковому прийняттю та розгляду підлягають лише звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку (ч.1 ст.7 Закону України "Про звернення громадян").

Аналіз наведених правових норм свідчить, що Закон України "Про звернення громадян" передбачає різні форми звернень: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, які можуть містити різні за змістом вимоги, прохання чи пропозиції (щодо реалізації соціально-економічних, політичних, особистих прав та інтересів громадянина, фактів їх порушення тощо). При цьому автор звернення повідомляє адресату певну інформацію і базуючись на цьому просить вчинити певні дії (такі дії можуть бути різні: притягнення винуватих до відповідальності за результатами розгляду звернення у вигляді скарги; надання громадянину певного статусу за результатами розгляду його заяви; оптимізація роботи адресата звернення за наслідками розгляду пропозиції громадянина).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до Начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із заявою (клопотанням) про отримання інформації, що підтверджується змістом звернення ОСОБА_3 від 20.02.2017р..

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ст.20 Закону України "Про звернення громадян").

Матеріали справи свідчать, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України звернення ОСОБА_3 про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУ Національної поліції в Житомирській області скеровано начальникові УВБ Житомирській області ДВБ Національної поліції України підполковнику поліції Крисанову Я.Д. (а.с.33).

Листом від 20.03.2017р. ОСОБА_3 повідомлено, що його звернення уважно розглянуто, проінформовано, що викладені ним факти неодноразово перевірялись та не знайшли свого підтвердження (а.с.35).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем розглянуто та надана відповідь на звернення позивача від 20.02.2017р. у належний спосіб, а також в обсязі, передбачених Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до ст.ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені позивачем, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч