Справа № 815/2310/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 р.м. ОдесаСправа № 815/2310/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 05.01.2017 року № та № , рішення про застосування штрафних санкцій від 05.01.2017 року № .

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил податкового законодавства є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку із чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 05.01.2017 року № та № . Визнав протиправним та скасував рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2017 року № .

В апеляційні скарзі Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в період з 17.08.2015 року по 31.08.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатом якої складено акт від 07.09.2015 року № 5132/15-52-17-128/НОМЕР_4.

Зазначеною перевіркою встановлені порушення: пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на підставі п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8328 грн.; п. 1.2 ст. 1, п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, а саме, несвоєчасне оприбуткування в книгах обліку розрахункових операцій готівкових коштів на загальну суму 4986 грн.; п. 177.4, п. 177.10 ст. 177, п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_2 до складу валових витрат включено суму 24000 грн., а саме: за 2012 рік - 8000 грн., за 2013 рік - 8000 грн., за 2014 рік - 8000 грн., донараховано податку з доходів фізичних осіб 3600 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач 11.09.2015 року подав заперечення до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, за результатами розгляду яких йому було надано відповідь від 16.09.2015 року № 4330/Ч/15-52-17-01, про залишення заперечень без задоволення, висновків акту - без змін, а підставі виявлених порушень прийняті наступні рішення: податкове повідомлення-рішення від 30.09.2016 року № 002272101, яким позивачу нараховано штрафні санкції в сумі 24930 грн.; податкове повідомлення-рішення від 30.09.2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4740,78 грн., з яких 3600 грн. за основним платежем та 1140,78 грн. за штрафними санкціями; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.09.2015 року № 002831701 у сумі 8328 грн., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 832,80 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 30.09.2015 року № на суму 8328 грн.

19.10.2015 року ФОП ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до ГУ ДФС в Одеській області, в якій просив переглянути вищевказані рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на підставі направлення від 09.11.2015 року № 1230 та наказу від 09.11.2015 року № 1047, виданих ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, та згідно листа ГУ ДФС в Одеській області № 12279/7/15-32-10-02-12 про проведення перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в період з 09.11.2015 року по 13.11.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами вказаної перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області складено акт від 16.11.2015 року № 6618/15-52-17-128/НОМЕР_4, у висновках якого зазначено, що ФОП ОСОБА_2 порушено: п. 177.4, п. 177.10 ст. 177, п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України, донараховано податку з доходів фізичних осіб у сумі 2277,83 грн.; пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на підставі п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5269,33 грн.; п. 1.2 ст. 1, п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, а саме, несвоєчасне оприбуткування в книгах обліку розрахункових операцій готівкових коштів на загальну суму 4986 грн.

За результатом розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_2 з урахуванням висновків акта перевірки від 16.11.2015 року рішенням ГУ ДФС в Одеській області № 1106/Ч/15-32-10-02-08 від 17.11.2015 року: частково скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.09.2015 року № в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 1322,18 грн. та в частині застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 571,32 грн., а первинну скаргу ФОП ОСОБА_2 в цій частині задоволено, в іншій частині зазначену вимогу залишено без змін, а первинну скаргу без задоволення; частково скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.09.2015 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 10525 грн., а первинну скаргу ФОП ОСОБА_2 в цій частині задоволено, в іншій частині зазначену вимогу залишено без змін, а первинну скаргу без задоволення; частково скасовано вимогу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.09.2015 року № Ф-002284170 у частині визначення суми недоїмки з єдиного внеску у розмірі 3058,67 грн. та рішення цієї ДПІ від 30.09.2015 року № у частині застосування штрафу з єдиного внеску в розмірі 245,7 грн., а первинну скаргу ФОП ОСОБА_2 в цій частині задоволено, в іншій частині зазначену вимогу залишено без змін, а первинну скаргу без задоволення.

В подальшому позивач скористався правом адміністративного оскарження вищенаведених рішень до ДФС України.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 рішенням ДФС України від 22.01.2016 року № 686/Ч/99-99-10-01-07-25 рішення ГУ ДФС в Одеській області № 1106/Ч/15-32-10-02-08 від 17.12.2015 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами розгляду повторної скарги ОСОБА_2 рішенням ДФС України від 15.02.2016 року № 1546/Ч/99-99-10-01-03-14 залишені без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.09.2016 року № 002272101 та № 3, рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.09.2015 року № 002831701 (з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області № 1106/Ч/15-32-10-02-08 від 17.12.2015 року) та рішення ГУ ДФС в Одеській області № 1106/Ч/15-32-10-02-08 від 17.12.2015 року, а повторну скаргу ФОП ОСОБА_2 без задоволення.

На підставі акту від 07.09.2015 року № 5132/15-52-17-128/НОМЕР_4 ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 05.01.2017 року прийняті наступні рішення: податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 14405 грн. за порушення п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320; податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5403,79 грн., з яких 2277,82 грн. за податковим зобов'язанням та 569,46 за штрафними санкціями; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2017 року № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 587,43 грн.

Пунктом 8 розділу I Закону № 1797 доповнено Податковий кодекс України статтею 19-3 та викладено в новій редакції пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Підпунктом 19-1.1.34 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 19-3 Податкового кодексу України, державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Отже, з 01.01.2017 організацію та проведення документальних і фактичних перевірок може бути здійснено (в т. ч. видано наказ про проведення, оформлено направлення (посвідчення), складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за їх результатами) лише органами ДФС обласного та центрального рівня.

Також листом від 17.01.2017 р. № 1005/7/99-99-14-03-03-17 Державна фіскальна служба України у зв'язку з прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 1 січня 2017 року (за виключенням окремих статей) та яким внесено зміни до Податкового кодексу України, що стосуються контрольно-перевірочної роботи, повідомила про те, що рішення про визначення грошових зобов'язань, вимоги (рішення) зі сплати ЄСВ за матеріалами документальних перевірок, які розпочаті (завершені) державними податковими інспекціями до 01.01.2017 та строк винесення рішення по яких не настав, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) відповідного контролюючого органу обласного рівня.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, через протиправну бездіяльність відповідача понад один рік щодо неприйняття відповідних рішень на підставі акту перевірки від 16.11.2015 року № 6618/15-52-17-128/НОМЕР_4, та рішення ГУ ДФС в Одеській області від 17.11.2015 року, чим порушено вимоги п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення № та № та рішення про застосування штрафних санкцій від 05.01.2017 року № прийняті відповідачем - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 05.01.2017 року поза межами його повноважень, оскільки з 01.01.2017 року їх прийняття належало до повноважень Головного управління ДФС в Одеській області у зв'язку з набранням чинності Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні".

Тобто, відповідач прийняв оскаржувані рішення 05.01.2017 року поза межами його повноважень.

Відповідно до пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Положеннями п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п. 177.4. ст. 174 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.5 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Як вбачається з акту перевірки позивача від 16.11.2015 року, ФОП ОСОБА_2 до складу валових витрат до книги обліку доходів та витрат, до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2012 - 2014 роки включено суми, сплачені за ліцензію, а саме: за 2012 рік - в сумі 6967,78 грн., за 2013 рік - 4736,51 грн., за 2014 рік - 3481,17 грн., донараховано податку з доходів фізичних осіб 2277,83 грн.

Грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим повідомленням-рішенням від 05.01.2017 року № в сумі 2277,82 грн. донараховано позивачу на суму доходу 15185,46 грн., до складу якої входить у тому числі дохід позивача за 2012 рік в сумі 6967,78 грн.

Податкова декларація за 2012 рік згідно даних акту перевірки від 16.11.2015 року подана позивачем 12.02.2013 року (а.с.51).

Виходячи зі змісту пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, граничним днем строку подання декларації за 2012 рік є 19.02.2013 року.

Таким чином, відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган мав право самостійно визначити суму грошового зобов'язання позивача по податку на доходи фізичних осіб не пізніше 19.02.2016 року, однак грошове зобов'язання на суму доходу за 2012 рік - 6967,78 грн. нараховано контролюючим органом 05.01.2017 року, тобто поза межами строку 1095 календарних днів.

Тому позивач вважається вільним від сплати податку на доходи фізичних осіб, донарахованого йому на дохід у сумі 6967 грн. за 2012 рік.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню з підстав неправильного донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб, без урахування положень п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України, а також з підстав прийняття вказаного рішення неповноважним органом ДФС.

Також, відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 р. № 614, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за № 106/5297.

У пункті 2.1. вказаного Порядку зазначено, зокрема, що реєстрація книг обліку розрахункових операцій здійснюється в органі ДПС за місцезнаходженням (місцем проживання) СГ, а якщо СГ обслуговується в інспекції по роботі з великими платниками податків - за місцем податкового обліку. Реєстрація та взяття на облік здійснюються безоплатно, реєстрація - не пізніше двох робочих днів з моменту подання, а взяття на облік - у день подання СГ необхідних документів.

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320, затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Пунктом 1.2 Положення визначені наступні терміни:

- книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій;

- книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України;

- книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до приписів п. 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Пунктом 1.2 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до п.п. 7, 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку. Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Суб'єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в фіскальній пам'яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Згідно із п. 1.1 Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 08.10.2012 № 1057, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 р. за № 1744/22056, цим Порядком встановлюється механізм передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби для суб'єктів господарювання, що використовують РРО

У пункті 1.2 вказаного Порядку терміни вживаються у такому значенні, зокрема:

- інформаційний еквайєр - учасник платіжної системи національної системи масових електронних платежів з обмеженими функціями, який надає суб'єктам господарювання послуги з технічної підтримки, інформаційного обслуговування згідно з технологією зберігання і збору даних РРО для органів державної податкової служби та отримав від Національного банку України висновок про відповідність зазначеним вимогам та правилам роботи, визначеним НБУ;

- система зберігання і збору даних РРО - система, призначена для збору даних РРО до бази даних системи обліку даних РРО, для реалізації якої використовується зазначена технологія;

- система обліку даних РРО - програмно-апаратний комплекс, розміщений в центральному органі ДПС, що використовує інформацію, яка збирається за допомогою СЗЗД РРО.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.3 Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, СОД РРО складається із сервера авторизації, сервера додатків та бази даних. Сервер додатків забезпечує взаємодію сервера авторизації та інших компонентів СОД РРО з базою даних.

Згідно із п. 9.5 зазначеного Порядку, передача команд на РРО, командні набори даних, що були сформовані в базах даних інформаційних еквайєрів (за командами, отриманими від СОД РРО) і мають статус таких, що призначені для передачі на РРО (модеми), передаються на відповідні РРО (модеми) під час чергового сеансу зв'язку, ініційованого відповідним РРО.

Як встановлено в ході розгляду справи з пояснень позивача, 28.08.2013 року позивач звернувся до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси з заявою про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій (КОРО), проте своєчасно КОРО йому не видали та просили подати 04.09.2013 року нову заяву.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року судом було витребувано у відповідача відомості про те, коли ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4) подав до контролюючого органу заяву про реєстрацію Книги обліку розрахункових операцій у серпні 2013 року, коли така КОРО була зареєстрована контролюючим органом та коли фактично видана ФОП ОСОБА_2, а також зобов'язано надати докази на підтвердження зазначених відомостей.

На виконання ухвали суду відповідач надав лише заяву позивача про реєстрацію КОРО з вхідним номером № 1582/7 від 04.09.2013 року, а також довідку про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій № Р від 05.09.2013 року.

З даної довідки вбачається, що КОРО була зареєстрована 05.09.2013 року згідно заяви позивача від 04.09.2013 року, проте з оглянутої судом КОРО № Р/1 вбачається, що датою її реєстрації є 03.09.2013 року.

Вказана обставина підтверджує той факт, що дана книга реєструвалася відповідачем 03.09.2013 року не на підставі заяви позивача від 04.09.2013 року, а на підставі раніше поданої заяви (до 03.09.2013 року).

Зазначене узгоджується з доводами позивача про те, що з заявою про реєстрацію КОРО він звертався 28.08.2013 року (у позові помилково зазначено "28.09.2013 р.").

При цьому відповідач доказів не надав засвідчені копії сторінок журналу реєстрації вхідної кореспонденції за серпень 2013 року для перевірки доводів позивача та відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України їх не спростував.

Таким чином, внесення до КОРО записів з 02.09.2013 року по 09.09.2013 року у розділ 3 «облік розрахункових квитанцій» замість розділу 2 відбувся з вини відповідача, який несвоєчасно видав позивачу зареєстровану КОРО № Р/1.

Частиною 1 ст. 164-1 КУпАП передбачено, що неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що вся готівка, яка надходила до каси позивача в період з 02 по 09.09.2013 року відповідно до вимог пункту 2.6 Положення була оприбуткована в день її надходження, денні фіскальні звітні чеки роздруковані та вклеїні до КОРО, до якої також внесені записи про денну виручку, електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків у встановленому порядку каналами зв'язку передавалося до органів ДФС.

Також, дохід позивача за період з 27.06.2014 року по 30.06.2014 року також було оприбутковано позивачем шляхом внесення відповідних записів (щоденно) до книги обліку доходів і витрат.

Таким чином, позивачем не було допущено порушень п. 2.6 Положення щодо оприбуткування готівки в період з 02.09.2013 року по 09.09.2013 року та з 27.06.2014 року по 30.06.2014 року, у загальній сумі 2881 грн.

З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що позивача безпідставно було притягнуто до відповідальності, встановленої п. 1.2 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95, оскільки за порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат та КОРО встановлена інша відповідальність, яка передбачена частиною 1 ст. 164-1 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № , яким позивачу за порушення п. 2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні на підставі п. 1.2 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 нараховані штрафні санкції в сумі 14405 грн. - є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Частиною 11 ст. 8 Закону встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2017 року № на позивача накладено штраф у розмірі 587,43 грн., проте дана сума штрафних санкцій суперечить вимогам п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки сума донарахованого грошового зобов'язання позивачу зі сплати єдиного внеску становить 5269,33 грн., 10% від якої дорівнює 526,93 грн., а не 587,43 грн.

У рішенні зазначено про застосування штрафних санкцій у розмірі 587,43 грн., які протягом десяти робочих днів після надходження рішення підлягають перерахуванню (сплаті) на відповідний казначейський рахунок у сумі 5856,76 грн.

Окрім того, у даному рішенні про застосування штрафних санкцій зазначено, що воно прийняте на підставі матеріалів перевірки ОСОБА_2, проте штрафні санкції вирішено застосувати до іншої особи - ОСОБА_3.

Отже рішення відповідача про застосування штрафних санкцій від 05.01.2017 року № містить низку суперечливих даних та помилок, які унеможливлюють правильне його розуміння та виконання, а тому воно підлягає скасуванню, оскільки не є чітким та зрозумілим.

Крім того, вказане рішення прийняте 05.01.2017 року поза межами повноважень відповідача, визначених Податковим кодексом України в редакції, чинній з 01.01.2017 року.

З оскаржуваних позивачем рішень ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області також вбачається, що вони приймалися на підставі акта ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 07.09.2015 року № 5132/15-52-17-128/НОМЕР_4, хоча, враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 у своїй скарзі, поданій до ГУ ДФС в Одеській області, посилався на обставини, що не були досліджені під час перевірки, на підставі листа ГУ ДФС в Одеській області від 05.11.2015 року № 12279/7/15-32-10-02-12 ДПІ у Малиновському районі було проведено документальну позапланову виїзну перевірку, оформлену актом від 16.11.2015 року № 6618/15-52-17-128/НОМЕР_4, висновки якого повинні були враховуватися при прийнятті оскаржуваних рішень разом з рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 17.11.2015 року, однак посилання на вказані акт та рішення в оскаржуваних рішеннях відповідача від 05.01.2017 року відсутні.

Враховуючи викладене, оскільки як показали обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, оскаржувані рішення прийняті не у відповідності до чинного законодавства, необґрунтовано, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції із дослідженням обставин справи та наданням належної оцінки обставинам справи, зроблено правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С.Д. Домусчі