Справа № 823/1384/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року справа № 823/1384/17

09 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 № 95-17, яким визначено суму грошового зобов'язання по транспортному податку в сумі 22916,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що безпосереднє встановлення місцевих податків і зборів, в тому числі і транспортного податку, віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. При цьому рішення про встановлення місцевих податків і зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків і зборів, в іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Так само і зміни до будь-яких елементів податків і зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила і ставки; податки і збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Позивач вказує на те, що оскільки транспортний податок у місті Сміла встановлений рішенням Смілянської міської ради від 09.02.2015 № 62-2VI, то застосування контролюючим органом оподаткування вказаним податком може мати місце не раніше 2016 року.

Окрім того, позивач зазначив, що автомобіль LEXUS GX 460, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 4608 куб. см., придбано позивачем у лютому місяці 2015 року. В подальшому позивачем з'ясовано, що вказаний транспортний засіб знаходиться в розшуку. Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальне провадження за вказаним фактом 02.11.2014 за № 0006126 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 289 Кримінального кодексу України. Транспортний засіб 25.03.2015 повернено під розписку ОСОБА_2.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив розгляд справи здійснити без його участі.

В письмових запереченнях проти адміністративного позову відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши при цьому, що, громадянин ОСОБА_1 є власником автомобіля LEXUS GX 460, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 4608 куб. см., а отже вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2015 відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Відповідач зазначає, що вилучення 25.03.2015 транспортного засобу Печерським УП ГУНП в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді не є підставою для звільнення відповідача від сплати податку, оскільки не є свідченням незаконного заволодіння транспортним засобом та не охоплюється положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Також, відповідно до листа Регіонального сервісного центу в Черкаській області від 01.09.2017 № 31/23/1-1471 спірний автомобіль зареєстрований за позивачем 26.02.2015 та перереєстрований 28.11.2015 в зазначеному сервісному центрі у зв'язку з видачею дубліката про реєстрацію транспортного засобу та не знятий з обліку з громадянина ОСОБА_3 протягом 2015 року.

Додатково в запереченнях представник відповідача просив розглянути справу без участі Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області.

У зв'язку з поданням всіма особами, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи відповідно до вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що у 2015 році автомобіль марки LEXUS GX 460, 2013 року випуску з об'єм двигуна 4608 куб. см., державний номерний знак НОМЕР_2, перебував у власності позивача згідно даних Регіонального сервісного центу в Черкаській області.

Смілянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 № 95-17, яким позивачеві визначено податкове зобов'язання по транспортному податку за 2015 рік в сумі 22916,67 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою - платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см. - є платниками транспортного податку.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортний податок відсутній у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу України). Відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

Статтею 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний, отже, транспортний податок згідно із ПК України є місцевим податком.

Так, відповідно до п. 8.3. ст.8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто безпосереднє встановлення місцевих податків (транспортного податку) віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Так, відповідно до п. 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Як вже зазначалося, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII ухвалений 28.12.2014, тобто після 15.07.2014 року, а транспортний податок установлено в місті Сміла рішенням Смілянської міської ради від 09.02.2015 № 62-2VI, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням внесених Законом № 71-VIII змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду.

Крім того, суд враховує, що пп. 4.1.9 ст. 4 Податкового кодексу України визначає принцип стабільності, на якому, серед інших принципів, ґрунтується податкове законодавство, а саме: зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком позивача не може мати місце у 2015 році. В іншому випадку, таке застосування не відповідало б положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, при вирішенні спору суд також враховує висловлену Європейським судом з прав людини в рішеннях від 14.11.2011 у справі "Щокін проти України" та від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" позицію, згідно якої застосування національного законодавства має відбуватися у найсприятливіший для заявника спосіб у випадку допущення можливості його неоднозначного тлумачення.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області від 15.06.2015 № 95-17 прийняте неправомірно.

При цьому, суд не враховує доводи позивача щодо того, що Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальне провадження від 02.11.2014 за № 0006126 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 289 Кримінального кодексу України. Транспортний засіб 25.03.2015 повернено під розписку ОСОБА_2, а тому позивач звільнений від сплати податку.

Так, відповідно до пп. 267.6.8 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України у разі незаконного заволодіння третьою особою легковим автомобілем, який відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктом оподаткування, транспортний податок за такий легковий автомобіль не сплачується з місяця, наступного за місяцем, в якому мав місце факт незаконного заволодіння легковим автомобілем, якщо такий факт підтверджується відповідним документом про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, виданим уповноваженим державним органом.

У разі повернення легкового автомобіля його власнику (законному володільцю) податок за такий легковий автомобіль сплачується з місяця, в якому легковий автомобіль було повернено відповідно до постанови слідчого, прокурора чи рішення суду. Платник податку зобов'язаний надати контролюючому органу копію такої постанови (рішення) протягом 10 днів з моменту отримання.

В порушення вказаних норм Податкового кодексу позивач не надав суду доказу незаконного заволодіння легковим автомобілем LEXUS GX 460, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 4608 куб. см. та не підтвердив такий факт відповідним документом про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, виданим уповноваженим державним органом.

Суд також звертає увагу, що за даними територіального сервісного центру № 7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України (лист №31/23/1-1471 від 01.09.2017) спірний автомобіль зареєстрований за позивачем 26.02.2015 та перереєстрований 28.11.2015 в зазначеному сервісному центрі у зв'язку з видачею дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

При цьому суд звертає увагу, що позивач просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення, разом з тим, зважаючи на положення пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде визнання оспорюваного рішення протиправним та його скасування, оскільки саме лише скасування рішення означає втрату ним чинності з моменту набрання законної сили постановою суду, тобто на майбутнє, і в такому разі зберігаються правовідносини, які виникли між сторонами до скасування рішення. Визнання ж оспорюваного рішення протиправним означає те, що спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, що має місце у правовідносинах між сторонами у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області від 15.06.2015 № 95-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Незалежності, 76, ідентифікаційний код 39620821) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк