Справа № 739/322/16-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 жовтня 2017 року м. Київ К/800/31768/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення, призначити пенсію відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28 жовтня 2015 року.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ та зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року до пільгового стажу за Списком №2, для обрахування та призначення пенсії пільгових умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції виходили з наступного.

Судами встановлено, що підставою відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стало те, що період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року на посаді водія великовагового автомобіля на вивезенні вугілля і породи з вугільного розрізу не зарахований до пільгового стажу, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочих місць.

Так, спірний стаж роботи позивачем отримано під час роботи в ВАТ «Норильский гірничо-металургійний комбінат імені А.П. Завенягина», яке знаходиться на території Російської Федерації, в якості водія великовагового автомобіля на вивезенні вугілля і породи з вугільного розрізу, був зайнятий на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі гірничих робіт колони у період з 01 січня 1992 року по 11 липня 1997 року в цехах і на виробництвах, передбачених у списку №2 розділу 1 «Добування відкритим способом вугілля, породи», підрозділу 1а «Відкриті гірничі роботи на поверхні з розрізом, кар'єром» , затверджених Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10.

Згідно пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від лапі їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за мовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Проте, питання щодо можливості зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Згідно статті 6 Угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов'язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Відповідно до статті 7 Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Крім того, судами встановлено, що на території Російської Федерації обов'язкове здійснення атестації робочих місць було запроваджено лише з 01 вересня 2007 року на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я Російської Федерації № 569, яким затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

З аналізу наведених норм вбачається, що спірний період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року, отриманий ним на території Російської Федерації, слід зараховувати до пільгового страхового стажу, передбаченого списком №2, без врахування результатів проведення атестації робочих місць, обов'язкової для території України.

У касаційній скарзі УПФУ не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалені судові рішення скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що без надання результатів проведення атестації робочого місця, яке займав позивач, призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбаченої пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неможливо.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка