Справа № 820/1056/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 р.Справа № 820/1056/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1056/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 Андрійовив, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:013:0150, площею 0.0435 га, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області в СТ "Орггехніка", ділянка № 107, викладені в листі від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17 протиправними;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:013:0150, площею 0.0435 га, розташованої в СТ «оргтехніка», ділянка №107, за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:013:0150, площею 0.0435 га, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області в Садівничому товаристві "Оргтехніка", ділянка № 107, яке викладено в листі від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути повторно заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:013:0150, площею 0.0435 га, розташованої в Садівничому товаристві "Оргтехніка", ділянка №107, за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (код поштовий індекс 61136, АДРЕСА_1) у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Позивач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач неодноразово звертався з заявою до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області для затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, за результатами прийнятого наказу ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 29.10.2015р. №2949-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1А." (а.с.26).

08.02.2017 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в СТ "Оргтехніка", земельна ділянка №107 площею 0,0435 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області та передачі зазначеної земельної ділянки у власність позивачу (а.с.122).

Однак, листом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 20.02.2017р. №К-2847/0/6-2921/0/21-17 надано відповідь на вказане звернення ОСОБА_1, в якому повідомлено, що ГУ Держгеокадастром в Харківській області при перевірці проекту землеустрою земельної ділянки вимогам чинного законодавства встановлено наступні невідповідності:

- матеріали геодезичних вишукувань необхідно представити відповідно до Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті ОСОБА_2 України від 09.04.1998 №56, затвердженого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 №393/2833;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі та підтвердити використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі відповідно до ст. 20 Закону України "Про топографо - геодезичну і картографічну діяльність";

- склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій";

- кадастровий план оформити у відповідності з вимогами ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр";

- в довідці з державної статистичної звітності не визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, передбачена до відведення.

Для виправлення вказаних невідповідностей, згідно з вимогами ст. 28 Закону України "Про землеустрій", необхідно звернутися до розробника документації із земель.

З матеріалів справи встановлено, що при первинному зверненні позивача до ГУ Держгеокадастру в Харківській області, листом від 10.11.2016р. № К-21624/0/6-19866/0/21-16 заявнику відмовлено з посиланнями на деякі підстави, що визначені при повторному зверненні позивача (а.с.9-10).

Так, відповідно до пп. б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що урахуванням змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17, позивачу фактично відмовлено у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки.

Стосовно доводів викладених в листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17, що склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій", що і слугувало підставою для відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна для обєктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Вищевказаною нормою визначено перелік вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте, відповідачем при визначені наявності недоліків у складі та змісті вказаного проекту, не вказано безпосередньо, які саме недоліки допущені у складі та змісті проекту, відповідно до переліку вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій"

Стосовно підстав вказаної відмови, зокрема, необхідності оформити кадастровий план у відповідності до вимог ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", колегія суддів зазначає наступне.

Нормами ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено перелік показників, що відображається в кадастровому плані земельної ділянки.

При цьому, абз. 2 п. 3 ОСОБА_4 Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 17.10.2012р. №1051 визначено, що документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Отже, в даному випадку позивач, а також розробник проектної документації, позбавлені можливості внести будь - які зміни до виявлених невідповідностей щодо кадастрового плану земельної ділянки, оскільки кадастрові плани земельних ділянок створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, тобто кадастровий план земельної ділянки створюють безпосередньо структурні підрозділи відповідача.

Стосовно підстави відмови, оскільки матеріали геодезичних вишукувань необхідно представити відповідно до Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті ОСОБА_2 України від 09.04.1998р. №56, затвердженого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 №393/2833, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відповідачем необґрунтовано, які саме невідповідності були допущені заявником при складанні матеріалів геодезичних вишукувань.

Крім того, щодо підстави відмови, а саме, що матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі та підтвердити використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі відповідно до ст. 20 Закону України "Про топографо - геодезичну і картографічну діяльність", колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами, проте в даній нормі жодним чином не визначено вимог стосовно прив'язки до пунктів державної геодезичної мережі земельної ділянки в натурі (на місцевості) або підтвердження використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі земельної ділянки.

Стосовно підстав відмови, а саме: в довідці з державної статистичної звітності не визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, передбачена до відведення, слід зазначити наступне.

Наказом Державної служби статистики України від 19.08.2015р. №190 "Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)", визнано таким, що втратив чинність наказ Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377, яким було затверджено, зокрема, довідку форми №6- зем. Вказаний наказ набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу, що на час спірних правовідносин припинено ведення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель по формі №6-зем.

Крім того, з наявної в матеріалах справи довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 04.01.2016 №538, яка була надана відповідачу разом з проектом землеустрою, земельної ділянки (а.с.59),вбачається, що в довідці чітко визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, а саме: сільськогосподарські землі, у т.ч. сільськогосподарські угіддя з них рілля - 3,26000, багаторічні насадження, у т.ч. садів - 4,8400.

Також, у відмові в затвердженні проекту землеустрою, яка міститься в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17 зазначено, що у витягу, доданому до вказаної заяви позивача, відсутні підстави для визначення виду використання сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст. ст. 20,116,122 ЗК України.

Однак, в наведених нормах Земельного кодексу України відсутні вимоги до технічної документації зазначені відповідачем.

Відповідно до ч.13 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, що викладена в листі в листі від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано обов'язку покладеного на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України та недоведено суду правомірності прийнятого ним рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки оформлену листом від 20.02.2017р. вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17, таким чином позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути повторно заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:013:0150, площею 0.0435 га, розташованої в Садівничому товаристві "Оргтехніка", ділянка №107, за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду щодо необгрунтованості відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, оскільки.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету ОСОБА_2 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 Європи 11.05.1980р. на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Питання затвердження проекту землеустрою земельної ділянки є дискреційними повноваженнями ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, з метою відновлення порушених прав позивача та необгрунтованості підстав відмови відповідача у затвердженні землеустрою земельної ділянки, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.07.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1056/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.