Справа № 537/2356/17
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/125/2017
Справа № 537/2356/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневич В. І., при секретарі Головньовій Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним рішення, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просила суд визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 363 від 22.11.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1; зобовязати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2016 року, на підставі довідки № 18-682/вих16, прокуратури Полтавської області від 14.11.2016 року у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ; зобовязати Кременчуцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в десяти денний строк, з моменту набрання чинності постановою, звіт про виконання даної постанови суду.

В обґрунтування заяви вказала, що вона, ОСОБА_1, є вдовою ОСОБА_3, який помер 24 лютого 1977 року. Її чоловік близько 15 років пропрацював в органах прокуратури і був звільнений з органів прокуратури в звязку зі смертю. 05.11.2003 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 на момент його смерті. Це рішення стало підставою для призначення їй пенсії в звязку із втратою годувальника. 21.11.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 14.11.2016 року № 18-682/вих16. 22.11.2016 року вона отримала рішення відповідача № 363 від 22.11.2016 року, яким їй відмовлено в перерахунку пенсії.

В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю - ОСОБА_4 позов підтримали, прохали його задовольнити з мотивів вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. про причини неявки суд не повідомив.

При цьому надав заперечення, відповідно до яких, вважає, що рішення про відмову позивачу в перерахунку пенсії прийнято правомірно, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Також, подав клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позивач пропустила шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду з відповідним позовом відповідно до ст. 99 КАС України.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2016 року позивач звернулась до Управління з заявою № 2107 про перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про Прокуратуру».

22.11.2016 року ОСОБА_2 обєднаним управлінням пенсійного фонду України Полтавської області було прийнято рішення № 363 про відмову в перерахунку пенсії позивача.

01.12.2016 року на її адресу було направлено вище вказане рішення, що підтверджується штемпелем про відправлення на конверту. Вище вказане рішення позивач отримала 05.12.2016 року.

З відповідним позовом позивач звернулась до суду 01.06.2017 року, що підтверджується штемпелем суду про одержання.

Також, суд зазначає, що 30.05.2017 року позивач зверталась до ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України з заявою про виправлення описок в рішення № 363 від 22.11.2017 року, оскільки помилки, які вказані в рішенні № 363, а саме: невірна дата звернення замість 22.11.2016 року зазначено 22.10.2016 року та невірно зазначена посада її померлого чоловіка, що перешкоджали її звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач звернулась в шестимісячний строк встановлений для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є пенсіонером, що перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі Відповідач) та з 30.09.2004 року отримує пенсію, у звязку із втратою годувальника, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що не заперечувалось представником відповідача.

Представником відповідача не заперечувалось, що ОСОБА_1 21.11.2016 року письмово звертався до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії у звязку із втратою годувальника, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, до якої додала довідку № 18-682/вих16 від 14.11.2016 року про заробітну плату на посаді прокурора району станом на 01.12.2015 року.

Рішенням № 363 від 22.11.2016 року ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відмовлено на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Також, судом встановлено, що відповідно до розпорядження № 149234 від 09.12.2016 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2016 року тип перерахунку: масовий перерахунок(індивідуальний). При цьому. перерахунок пенсії було зроблено без урахування довідки № 18-682/вих16 від 14.11.2016 року про заробітну плату на посаді прокурора району станом на 01.12.2015 року.

Відповідно до ч. 20 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Згідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, що діяв на час призначення пенсії позивачу, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонером, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», з 01.12.2015 року підвищено на 25% посадові оклади працівників прокуратури, розміри яких затверджено Постановою КМУ від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (п.3 ч.1 Постанови).

Відповідно до положень ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. При цьому, Положення пункту 5 розділу III визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Верховний Суд України в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-348а13 дійшов правового висновку, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Отже, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Суд вважає, що скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, повинно було при розгляді заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії керуватися ч.13, ч.18 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», яка в зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року змін не зазнала, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є неправомірною.

Також, суд зазначає, що відповідно до рішень Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, зміст та обсяг соціальних гарантій певних категорій громадян, зокрема працівників прокуратури, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням чи перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Отже, рішення ОСОБА_2 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 363 від 22.11.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії є неправомірним, оскільки вона отримує пенсію у звязку втратою годувальника, тобто чоловіка ОСОБА_3, який працював в органах прокуратури на посаді старшого слідчого прокуратури міста Кременчука прокуратуру Полтавської області.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 15.12.2015 року у справі №161/18933/14-а, при визначені часу, з якого підлягає перерахунку та виплата пенсії, слід керуватися спеціальними нормами Закону України №1789-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Так, у частині 18 статті 50-1 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Отже, застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

ОСОБА_1 звернулася до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії 21.11.2016 року, але право на підвищення пенсії набула з 01.01.2016 року, що не перевищує 12 місяців, тому вимоги про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року є обґрунтованими.

З метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з довідки прокуратури Полтавської області від 14.11.2016 року №18-682/вих16.

З урахуванням задоволення позову, судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.6,19 Конституції України, ст.ст. 6-14, 71, 159-163 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним рішення, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 363 від 22.11.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2016 року, на підставі довідки № 18-682/вих16, прокуратури Полтавської області від 14.11.2016 року у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Зобовязати Кременчуцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в десяти денний строк, з моменту набрання чинності постановою, звіт про виконання даної постанови суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 524, 80 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня її проголошення, з одночасним поданням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2017 року