Справа № 825/1242/17
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Чернігів Справа № 825/1242/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача Родінченко М.М., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Чернігівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 24599,42 грн. та податковий борг з військового збору в сумі 2675,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи. Однак, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносить податки до бюджету, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 27274,51 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що 12.09.2017 ним було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, якою було уточнено показники декларації та визначено суму податкових зобов'язань, що підлягає сплаті в розмір 0 грн., а тому заборгованість у нього відсутня.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) 28.04.2016 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, згідно якої (рядок 10.9 декларації) підлягає сплаті самостійно податок на доходи фізичних осіб в сумі 26750,94 грн. та військовий збір в сумі 2675,09 грн. (а.с. 8-9).

З метою погашення податкової заборгованості позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 28.02.2017 № 1201-17, яка повернута поштовою службою з відміткою поштового відправлення за закінченням терміну зберігання (а.с. 10).

Водночас, 12.09.2017 відповідачем було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, де в рядку 10.9 суму податку, що підлягає сплаті самостійно відповідачем, зазначено 0 грн.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункти 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України).

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Наведені норми податкового законодавства свідчать, що платник податку має право у разі виявлення помилок в оформленні податкових декларацій подати до неї уточнюючий розрахунок.

На підставі вказаної норми, відповідачем було подано до податкового органу уточнюючий розрахунок у зв'язку із допущенням помилок у її оформленні, що призвело до невірного визначення податку, що підлягає сплаті до бюджету за звітній податковий період, яким відкориговано податкове зобов'язання шляхом відсутності боргу.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Як вбачається з пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні письмові докази щодо надсилання на адресу відповідача офіційної письмової відмови у прийнятті уточнюючої податкової декларації від 12.09.2017.

Отже, оскільки контролюючим органом відповідачу мотивованої відмови у прийнятті уточнюючої податкової декларації не надавалося, то вказана уточнююча декларація є поданою і повинна бути врахована контролюючим органом по своєму обліку, а отже приймається судом як доказ.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 54 та 58 Податкового кодексу України встановлено два способи, якими суми податкових зобов'язань платника податків можуть бути визначені, а саме: безпосередньо платником податків при поданні ним податкової звітності у встановленому законом порядку або податковим органом у разі винесення останнім податкового повідомлення-рішення.

Положеннями пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Судом встановлено, що контролюючим органом не було винесено податкового повідомлення-рішення, а отже, сума грошового зобов'язання, визначеного в уточнюючий декларації від 12.09.2017, є узгодженою.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем було уточнено показники податкової декларації про майновий стан та доходи, та визначено суму податку, що підлягає сплаті самостійно у розмірі 0 грн., то у відповідача відсутній податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 24599,42 грн. та податковий борг з військового збору в сумі 2675,09 грн.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Чернігівській області необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Чернігівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих