Справа № 801/10074/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Київ К/800/13274/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:позивача - Горєлова О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюКримської митниці Міндоходів (правонаступником якої є Херсонська митниця ДФС)
напостанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року
у справі№ 801/10074/13-а
за позовомПриватного акціонерного товариства "Кримський ТИТАН" (правонаступник - Приватне акціонерне товариство Юкрейніан кемікал продактс")
доКримської митниці Міндоходів (правонаступником якої є Херсонська митниця ДФС)
провизнання протиправними та скасування рішень і карток відмови

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Кримський ТИТАН" звернулось до суду з позовом до Кримської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, позовні вимоги задоволено:

визнані протиправними та скасовані рішення Кримської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 27 серпня 2013 року № 600080000/2013/000025/1, від 20 серпня 2013 року № 600080000/2013/000019/1, від 19 серпня 2013 року № 600080000/2013/000016/1, від 30 серпня 2013 року № 600080000/2013/000026/1, від 02 вересня 2013 року № 600080000/2013/000028/1;

визнані протиправними та скасовані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 серпня 2013 року №600080000/2013/00120, від 19 серпня 2013 року № 600080000/2013/00109, від 20 серпня 2013 року №600080000/2013/00112, від 27 серпня 2013 року № 600080000/2013/00118, від 02 вересня 2013 року №600080000/2013/00123.

Не погоджуючись із рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про заміну позивача його правонаступником у справі, а саме Приватне акціонерне товариство "Кримський ТИТАН" замінити на Приватне акціонерне товариство Юкрейніан кемікал продактс". В обґрунтування поданого клопотання представником позивача було подано копію статуту ПАТ Юкрейніан кемікал продактс".

Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 55 КАС України, колегія суддів задовольняє клопотання та здійснює заміну позивача у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що між позивачем та компанією "Tolexis International Ltd" (Кіпр) 12 червня 2013 року укладений контракт №700-1, предметом якого є постачання на адресу першого фосфатів розмелених (фосфоритів) виробництва "SOMIPHOS" (далі товар).

Сторони домовились, що ціна товару складалась за заявкою позивача (п. 4.1), умови оплати - 100 % попередня оплата (п. 5.1), умови постачання - CIF порт Миколаїв/Бердянськ (п.3.1).

Згідно з додатковою угодою № 2 від 08 серпня 2013 року ціна товару визначена у розмірі 110 дол. США за 1 тону на умовах постачання порт Миколаїв/Бердянськ.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов контракту №700-1 від 12 червня 2013 року позивачем за залізничними накладними від 17 серпня 2013 року № 42702498 та від 18 серпня 2013 року № 42725788 отримано товар. Для митного оформлення товару на адресу митного органу декларантом подані вантажно - митні декларації (далі: ВМД) від 19 серпня 2013 року № 60008000/2013/009606, від 20 серпня 2013 року № 60008000/2013/009638, від 26 серпня 2013 року №60008000/2013/009801, від 29 серпня 2013 року № 60008000/2013/009932, від 02 вересня 2013 року № 60008000/2013/010001, в яких митна вартість сірки визначена за першим методом - ціною контракту (з урахуванням зазначеної додаткової угоди).

Відповідач за результатами розгляду зазначених вище ВМД прийняв рішення про коригування митної вартості від 27 серпня 2013 року № 600080000/2013/000025/1, від 20 серпня 2013 року № 600080000/2013/000019/1, від 19 серпня 2013 року № 600080000/2013/000016/1, від 30 серпня 2013 року № 600080000/2013/000026/1, від 02 вересня 2013 року № 600080000/2013/000028/1.

Відповідачем також оформлені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №600080000/2013/00120, № 600080000/2013/00109, №600080000/2013/00112, № 600080000/2013/00118, №600080000/2013/00123.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про протиправність оскаржених рішень митниці.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів ( ст. 50 Митного кодексу України).

Як визначено ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Як зазначено в ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжі документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Як встановлено ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються.

Ст. 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Згідно із ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно зі ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій. Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, митне оформлення якого здійснювалось за ВМД від 19 серпня 2013 року № 60008000/2013/009606, від 20 серпня 2013 року № 60008000/2013/009638, від 26 серпня 2013 року № 60008000/2013/009801, від 29 серпня 2013 № 60008000/2013/009932, від 02 вересня 2013 року № 60008000/2013/010001, відповідачем встановлено невідповідність загальної суми на рахунках - фактурах числовому значенні сум, зазначених у банківських платіжних документах, в наслідок чого митну вартість товару визначено за методом 2а) згідно зі статтею 59 МК України.

Між тим, відповідно до контракту № 700-1 від 12 червня 2013 року позивач мав здійснювати 100% передплату за товар.

Аналіз наведених норм та обставин справи свідчить, що здійснення позивачем перерахування коштів нерезиденту в обсягах, яки були більше, ніж вартість товару, ввезення якого оформлялась за ВМД від 19 серпня 2013 року №60008000/2013/009606, від 20 серпня 2013 року № 60008000/2013/009638, від 26 серпня 2013 року №60008000/2013/009801, від 29 серпня 2013 року № 60008000/2013/009932, від 02 вересня 2013 року №60008000/2013/010001, відповідає умовам контракту № 700-1 від 12 червня 2013 року, не суперечить вищевказаним вимогам МК України.

Водночас митний орган може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути.

Утім витребувані відповідачем документи не можуть спростувати надумані сумніви про невідповідність сплачених коштів відповідно виставленим рахункам.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що у відповідача згідно із ст. 54 МК України не існувало підстав для відмови позивачу у митному оформленні товарів за заявленою у ВМД від 19 серпня 2013 року № 60008000/2013/009606, від 20 серпня 2013 року № 60008000/2013/009638, від 26 серпня 2013 року № 60008000/2013/009801, від 29 серпня 2013 року № 60008000/2013/009932, від 02 вересня 2013 року № 60008000/2013/010001 вартістю.

Оскільки судові рішення ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення - залишенню без змін.

Керуючись статтями 55, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кримської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: