Справа № 812/1180/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року справа №812/1180/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Автолайн компані» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 812/1180/17 за позовом Приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 до суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства Автолайн компані (далі ПП Автолайн компані) до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації (далі Департамент), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про одностороннє розірвання договору на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування від 25.10.2016 №72/2016, про що ним повідомлено позивача листом від 14.07.2017 №6-д-2011.

Крім того, 16.08.2017 позивач надав до суду першої інстанції клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача про одностороннє розірвання Договору з позивачем, викладене у листі відповідача від 14.07.2017 № 6-д-2011, до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що відповідачем листом від 14.07.2017 № 6-д-2011 повідомлено про розірвання договору від 25.10.2016 № 72/2016 про регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування (Рубіжне АС Южне, Сєвєродонецьк АС Борівське, Сєвєродонецьк АС Рубіжне АС) в односторонньому порядку з позивачем, що є безпідставним та протиправним рішенням, на думку позивача.

В результаті цього автостанціями ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» у населених пунктах області припинено обслуговування автобусів ПП «Автолайн компані» за вказаним маршрутом, що унеможливлює та суттєво ускладнює подальше здійснення ліцензійної господарської діяльності позивачем.

Враховуючи викладене та те, що існує, на думку позивача, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також те, що очевидним є ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, з посиланнями на ст. 117 КАС України, позивач просив суд задовольнити клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 812/1180/17 у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що без вжиття заходів позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (як матеріальних, так і інших) для захисту та відновлення своїх порушених прав і інтересів. Проте, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції такі обставини залишив поза уваги при вирішенні питання про забезпечення позову. Більш того, суд першої інстанції у своїй ухвалі про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову вдався до оцінки доказів на їх відповідність вимогам ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) на цьому етапі, що є неприпустимим.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються (ч. 3 ст. 117 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу.

Виходячи з положень статті 117 КАС України, підставами вжиття заходів забезпечення позову є: очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів; якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 17 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є правомірність рішення відповідача про одностороннє розірвання договору № 72/2016 від 25.10.2016 з позивачем, викладене у листі відповідача від 14.07.2017 № 6/д-2011, на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському автобусному маршруті загального користування.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача про одностороннє розірвання договору № 72/2016 з позивачем, викладене у листі відповідача від 14.07.2017 № 6/д-2011, за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки його правам, свободам та інтересам, неможливості або ускладнення їх захисту без вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову до моменту набрання рішення суду законної сили. Крім того, в даній справі відсутні підстави вважати, що дія оскарженого рішення до вирішення справи по суті може спричинити незворотні негативні наслідки для позивача чи стане перешкодою для реального виконання прийнятого судового рішення.

В матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову та проти задоволення клопотання про забезпечення позову, чим спростовуються доводи апеляційної скарги з цього питання.

Також апеляційний суд підтримує думку відповідача, що саме на позивача процесуальним законодавством покладений обовязок довести наявність підстав для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову, через що у задоволенні клопотання позивачу належить відмовити.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

У повному обсязі ухвала складена 3 жовтня 2017 року.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Автолайн компані» залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 812/1180/17 за позовом Приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_4