Справа № 229/3242/17
Суддя: Рагозіна С. О.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/229/113/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Ясинуватської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області. Вказав, що ОСОБА_2 постійно проживала в АДРЕСА_1. За вказаною адресою була зареєстрованою. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту була змушена залишити місце свого постійного проживання та реєстрації і переміститися до с. Нетайлове Ясинуватського району Донецької області, де і проживає АДРЕСА_2. В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації Донецької області з заявою про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. В листі №904/09 від 28 лютого 2017 року управління на підставі п.п.1 п.8 постанови Кабінету міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 відмовило ОСОБА_2 у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач просив суд визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації Донецької області щодо відмови у взятті ОСОБА_2 на облік внутрішньо переміщеної особи; зобов'язати управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації Донецької області взяти ОСОБА_2 на облік внутрішньо переміщеної особи та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, на позові наполягають.

Представник управління соціального захисту населення Ясинуватської районної адміністрації Донецької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є поштове повідомлення. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і просить відмовити у їх задоволенні.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке.

ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 18 вересня 1990 року (а.с.6 зворотній бік).

У листі від 28 лютого 2017 року № 904/09 управління соціального захисту населення Ясинуватської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області відмовило ОСОБА_2 в отриманні статусу переміщеної особи та у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з тим, що селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області не входить до жодного із списків населених пунктів зони АТО (а.с.7).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, Конституція України передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24); кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання (стаття 33).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України N 1706-VII від 28 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами пунктів 2, 3 статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За вимогами частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка), та надання цим особами щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509), та Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 505).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується).

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки особа, яка переміщується, звертається із заявою встановленої форми до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - уповноважені органи).

Відповідно до п.4 Порядку №509 разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа пред'являє:

- документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України;

- за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними в статі 1 Закону України № 1706-VII (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону № 1706-VII;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону № 1706-VII, не підтверджують такого факту.

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

При цьому, наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції і термінів її проведення» Донецька і Луганська області (без винятків) були визначені районами проведення антитерористичної операції.

В листі № 33/2/2-Ш-676 від 11 квітня 2017 року штаб антитерористичного центру при Службі безпеки України повідомив позивачу ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника АТЦ при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення АТО та термінів її проведення» територія Донецької області (включаючи селище Северне) з 07 квітня 2014 року визнане районом проведення АТО, відповідно до додатку розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області включено до переліку населених пунктів на території яких здійснювалось АТО (а.с.8).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 постійно проживала в АДРЕСА_1, яке є зоною антитерористичної операції, і вимушено покинула місце свого проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства та масових порушень прав людини, а тому вона є внутрішньо переміщеною особою, на неї розповсюджується дія Закону України № 1706-VII.

В межах спірних правовідносин відсутня жодна з підстав, встановлених пунктом 8 Порядку № 509, для відмови у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи та у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд встановив, що під час звернення до суду з позовом ОСОБА_2 сплатила судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі цієї статті з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 98, 158-163, 171-2, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області взяти на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, та видати їй довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Стягнути з управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи Донецьким апеляційним адміністративним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна