Справа № 817/1176/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2017 року Р і в н е №817/1176/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2, третьої особи:представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 14.12.2016 №17-5285/16-16-СГ, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства для ОСОБА_4.

До початку судового розгляду представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі (а.с.27-28).

Клопотання мотивоване тим, що відповідачем було прийняте рішення про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2,0000 га, а тому таке рішення є ненормативним актом, що вичерпав свою дію внаслідок його виконання і його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у такому разі має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача подане клопотання підтримав.

Позивач заперечував проти закриття провадження у справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, не заперечував проти закриття провадження у справі.

Надаючи правової оцінки заявленому клопотанню, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідного органу із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатом розгляду якої визначений в статті 122 Земельного кодексу України орган приймає відповідне рішення. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, при прийнятті рішення щодо надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або відмову у цьому, відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, відтак твердження представника відповідача є необгрунтованими.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 19 січня 2016 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені в клопотанні доводи не утворюють підстав для задоволення заявленого клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала суду окремо не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Жуковська Л.А.