Справа № 295/8244/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8244/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі судді Гумен Н.В., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, третя особа Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконним рішенням ОСОБА_2 внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України та поверненні матеріалів без права на виплату до УМВС України в Житомирській області, скасувати рішення ОСОБА_2 внутрішніх справ України щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті одноразової допомоги, зобов'язати УМВС України у Житомирській області повторно подати до ОСОБА_2 внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21 жовтня 2015 року, зобов'язати ОСОБА_2 внутрішніх справ України прийняти від УМВС України в Житомирській області висновок та відповідний пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, зобов'язати ОСОБА_2 внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21 жовтня 2015 року № 850 та статті 23 Закону України «Про міліцію», у зв'язку з установленням інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.04.1974 року по 13.12.2003 року проходив службу в Управлінні ОСОБА_2 внутрішніх справ України в Житомирській області. Звільнений зі служби за віком у відставку. Після звільнення пройшов обстеження у військово - лікарській комісії Управління МВС України в Житомирській області. За результатами обстеження визнаний непридатним до військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Свідоцтво про хворобу № 585/151 від 10.12.2003 року.

21.07.2010 року позивача було обстежено Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1, встановлено 3 групу інвалідності та видано довідку серії ЖИА № 116533, згідно якої встановлено захворювання так, пов'язане з проходженням служби в ОВС України, визначена ступінь втрати працездатності - 60%.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» позивачу було проведено виплату одноразової грошової допомоги по III групі інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в ОВС України.

В період з липня місяця 2010 року по квітень 2015 року стан здоров'я позивача погіршувався та 28.04.2015 року Житомирською обласною МСЕК № 1 було проведено повторний огляд і встановлено II групу інвалідності, пов'язану з проходженням служби в ОВС, видано довідку серії 12ААА № 206245 та визначено більший відсоток ступеня втрати працездатності (65%), довідка серії 12 ААА № 015588 від 06.06.2017 року.

08.06.2017 року позивач звернувся із заявою на ім'я голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з проханням провести виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» та п. 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) № 850 від 21.10.2015р. До заяви надав всі необхідні документи, перелік яких наведений в самій заяві.

У відповідь на заяву 17.07.2017 року отримав лист Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області № 1134/29/05-2017, яким повідомлений про те, що правових підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, немає, ураховуючи те, що проміжок часу після первинного огляду МСЕК 21.07.2010 року з установленням 3-ї групи інвалідності і повторного огляду МСЕК (28.04.2015) - II групи інвалідності та відповідного ступеня втрати працездатності перевищує установлений пунктом 4 Порядку дворічний термін для звернення за одноразовою грошовою допомогою у разі повторного огляду МСЕК.

З такими діями позивач не погоджується, оскільки вважає, що відповідно до законодавства має право на отримання одноразової грошової допомоги.

15.09.2017 року представником відповідача ОСОБА_2 внутрішніх справ України подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких останній не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.041974 року по 13.12.2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом УМВС України в Житомирській області від 13.12.2003 року №163о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 585/151 ОСОБА_1 встановлено, що захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до виписки із акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ЖИА № 116533 від 21.07.2010 року за результатами первинного огляду з 15.07.2010 року ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а також довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 206245 від 28.04.2015 року, відповідно до якої позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 06.04.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою та всіма необхідними документами до ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків.

Листом № 1194/29/05-2017 від 17.07.2017 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги розглянуто та повернуто, як такі що не підлягають розгляду, у зв'язку з тим що встановлення 3-ї групи інвалідності та відповідного ступеню втрати працездатності відбувся 21.07.2010 року, повторний огляд МСЕК з установленням 2-ї групи інвалідності та відповідного ступеню втрати працездатності відбувся 28.04.2015 року, що перевищує установлений п. 4 Порядку дворічний термін для звернення за однаразовою грошовою допомогою у разі повторного огляду МСЕК.

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Оскільки позивачеві встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків при проходженні служби саме в органах внутрішніх справ, тому відповідно він відноситься до категорії осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 було затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Частиною 1 Порядку №707, що був чинним на час встановлення позивачу ІІІ та ІІ групи інвалідності, було передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми (абз.2).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. Вказаний нормативний документ є чинним.

Так, пунктом 2 вказаного Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку № 850).

Судом встановлено, що між первинним встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності (15.07.2010) та повторним оглядом (06.04.2015) пройшло більше двох років.

Проте, суд звертає увагу на те, що Законом України "Про міліцію" не було встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої відповідно до приписів пункту 4 Порядку №850.

Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Аналогічного висновку дійшов ВАС України в ухвалі від 04.03.2016 у справі К/800/4858/16.

Крім того встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги 08.06.2017 року, а тому в даному випадку, розгляд заяви позивача щодо виплати одноразової допомоги має здійснюватись в порядку визначеному Порядком та умова призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 по справі №К/800/34016/14, відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Фактів порушення прав позивача ОСОБА_1 ліквідаційною комісію управління ОСОБА_2 внутрішніх справ України в Житомирській області судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про зобов'язання ОСОБА_2 внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 та прийняти відповідне рішення з врахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

В задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі Закону України "Міліцію", Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 128, 160-163, 207, 244-2 , 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, третя особа Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 внутрішніх справ України, які полягають у поверненні матеріалів на призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зобов'язати ОСОБА_2 внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення, врахувавши обставини, викладені судом у даній справі та з урахуванням раніше виплаченої суми.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Гумен