Справа № 644/3036/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 р.Справа № 644/3036/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2017р. по справі № 644/3036/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради , Виконавчого комітету Харківської міської ради треті особи Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради

про визнання частково протиправними та скасування рішень (акту індивідуальної дії), прийнятих суб'єктом владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання частково протиправним та скасування рішень (акту індивідуальної дії), прийнятих суб'єктом владним повноважень.

В обґрунтування позову вказав, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2014 року є власником нежитлового приміщення - металевого кіоску на фундаменті розташованого по вул. Озерянській, 3 у м. Харкові.

Попередній власник ОСОБА_2 отримував ордери виконавчого комітету ХМР Управління споживчого ринку Головного управління економіки та комунального майна на підставі розпорядження № 179 від 28.02.2001 р. та ордеру № 04-26к - 687 виконавчого комітету ХМР Управління споживчого ринку на підставі рішення МВК від 15.06.2005 р.

Належна йому споруда, розташована на земельній ділянці, яка надана КП «ЮНА», присвоєно кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_1 для роздрібної торгівлі та комерційних послуг,

У лютому 2017 року ним на кіоску виявлено припис №39 від 08.02.2017р від Департаменту територіального контролю ХМР.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.02.2017 р. за № 91 вирішено звільнити територію міста Харкова від самовільно розміщених малих архітектурних форм та тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення шляхом демонтажу зазначених об'єктів згідно з додатком.

Згідно п.2 додатку до вказаного рішення до переліку самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія м. Харкова відноситься тимчасова споруда (кіоск) по вул. Озерянській, 1 в м. Харкові.

З рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради він не згоден в частині демонтажу об'єкту, оскільки це порушує права власника.

Зазначений кіоск є об'єктом нерухомості, належать йому на праві власності, адреса, зазначена у рішенні є невірною, демонтаж, знесення або перенесення не може бути здійснено без фізичного руйнування та фактичного нанесення шкоди власнику.

Належний йому об'єкти нерухомості до категорії тимчасової споруди або малих архітектурних форми не належить.

На підставі викладеного просив: зупинити виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від - 15.02.2017 року №91 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів», визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Харківської міського ради від 15.02.2017 року № 91 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів» в частині звільнення та демонтажу тимчасових споруд, зазначеному в пункті 2 Додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.02.2017 року №91 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів» - «Перелік самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія міста Харкова».

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2017 р. ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання частково протиправними та скасування рішень (акту індивідуальної дії), прийнятих суб'єктом владним повноважень - відмовлено .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду є незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог матеріального та процесуального права, та без урахування дійсних обставин справи. Зазначає, що висновки суду не обґрунтовуються на належних та допустимих доказах, наданих саме відповідачем, оскільки він заперечував проти позову. А тому висновок суду, що позивач не доказав, що його об'єкт є капітальною спорудою, не ґрунтується на вимогах закону, навпаки, обов'язок доказування, що об'єкт, який належить позивачу відповідач відніс до тимчасових споруд, повинен був надати відповідач. Зазначає, що «кіоск металевий розбірний», який він купив у ОСОБА_3 є саме тим об'єктом на який отримував ордери ОСОБА_2, і розташований на земельній ділянці яка свого часу надавалась в оренду КП «ЮНА»», що суд, першим висновком вказав для відмови у позові, також не ґрунтується ні на вимогах Закону, ні на дійсних обставинах справи. Вказує, що факт належності цієї споруди саме позивачу не заперечували сторони, підтверджували тотожними фактами, але відповідач вважав лише на свій суб'єктивний погляд тимчасовою спорудою, хоча з фото фундамент є наявним, належних та допустимих доказів того, що його об'єкт підлягає демонтажу, у тому числі, хоча б з тих же самих Правил, які, на погляд позивача, не повні і не зовсім законні, суперечать вимогам Закону. Позивач зазначає, що відповідачем у листуванні та документах зазначено, що цей об'єкт належать позивачу, що позивач здійснював в ньому незаконну діяльність, та згідно реєстру конструкцій, які здані на збереження та знаходяться на території КП " Харківводоконал", цей об'єкт під № К13 власником вказано позивача. Також, вказує, що суд був упереджений та необ'єктивний не тільки, що він покладав на позивача обов'язки доказування того, що повинен був доказувати відповідач, не тільки, що викривляв інформацію про те, що позивач не доказав що річ про об'єкт який віднесено до переліку до демонтажу є тим же самим, якій належить йому, а і в тому, що замість виконати вимоги ч.3 ст.171 КАС України, тим паче вони були викладені позивачем у п.5 позовної заяви, зобов'язати відповідача - виконавчий комітет Харківської міської ради опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративний справі щодо оскарження нормативно-правового акту, відповідно до змісту позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції не зважаючи на свої повноваження та обов'язки по витребуванню доказів, тим паче викладених ним в п.8-13 позовної заяви, не витребував жодного належного та допустимого доказу від відповідача, у тому числі і відомості про опублікування оскаржуваного рішення. Крім того, зазначає, що відповідачем не надано доказів запрошення позивача на розгляд питання, щодо його майна, на розгляд до виконавчого комітету, на його письмово викладене прохання та відповідно до вимог ст..ст. 18,19,22 ЗУ «Про звернення громадян». Позивач зазначає, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3)невідповідність висновків суду обставинам справи; 4)порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. В апеляційній скарзі посилається на судову практику. В зв'язку з вищенаведеним просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.17р. по справі №644/3036/17 пр.№2-а/644/143/17 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради та інших. Просить прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Виконавчого комітету, третя особа - Адміністрації Холодногірського району задовольнити в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що за договором купівлі-продажу посвідченим 18 липня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сипачовою І.М. за реєстром № 412 ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 купив металоконструкцію - кіоск металевий розбірний 2м.Х3м. (а.с. 14)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду зазначив, що йому на праві власності належить нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 право власності на яке ним набуте на підставі договору купівлі-продажу.

В той же час, на підтвердження права власності позивачем надано копію договору купівлі продажу металоконструкції у ОСОБА_5, копію додатку до рішення XL сесії Харківської міської ради IV скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності" від 28.09.2005 р. № 169/05 за п. 25.8. якого КП "Юна" надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_2 (кіоск для продажу продуктів харчування) площею 0,022 га. При цьому у зазначеному пункті від руки вчинено запис ОСОБА_6 та поставлено печатку КП "Юна". Також на підтвердження позовних вимог надано копію ордера № 04-26к-687 виданого на ім'я ПП ОСОБА_6 виконавчого комітету ХМР Управління споживчого ринку від 15.06.2005 р. на право здійснення торгівлі з кіоску по АДРЕСА_2 як з'ясовано в суді дійсне до 31.05.2006 р. та ордер № 08-17183 виданий на підставі розпорядження № 179 від 28.02.2001 р. на ім'я ПП ОСОБА_6 управліннямспоживчого ринку Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради на прав здійснення торгівлі з кіоску за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 15,16)

Позивач зазначає, що споруда яка належить йому на праві приватної власності, розташована на земельній ділянці, яка була надана КП "ЮНА", присвоєно кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_1 для роздрібної торгівлі та комерційних послуг.

Вказує, що у лютому місяці 2017 р. ним на приміщенні торгівельного кіоску за адресою : АДРЕСА_2, було виявленого припис № 39 від 08.02.2017 р. від Департаменту територіального контролю ХМР за підписом начальника відділу контролю за розміщенням малих архітектурних форм та тимчасових споруд ОСОБА_7

При цьому позивач зазначає, що про його право власності відповідачу мало бути відомо.

Колегія суддів зазначає, що всі доводи, викладені в апеляційній скарзі позивач обґрунтовує наявністю права власності згідно договору купівлі - продажу № 412 від 18.07.2014 р., відповідно до якого позивачем було придбано металоконструкцію - кіоск металевий розбірний.

Колегія суддів зазначає, згідно цього договору позивачем не було придбано предмет нерухомості.

Позивачем, документів, що посвідчують його право власності або користування земельною ділянкою, дозволу йому на розміщення об'єкту до суду не надано.

При цьому колегія суддів зазначає, що місце знаходження придбаної позивачем металевої конструкції не прив'язано до будь якої земельної ділянки, відповідно позивач жодних прав на розміщення даного об'єкта за будь якою адресою не набув.

Договір відповідних даних не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем об'єкту нерухомості придбано не було, то і права на земельну ділянку у нього не виникало.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Оскільки ОСОБА_1 доказів належного йому права власності на нежитлове приміщення розташоване у АДРЕСА_2 суду не надано, право на земельну ділянку та розміщення будь якого обєкту за вказаною адресою у позивача не виникло.

Колегія суддів зазначає, що таким чином рішення ради про звільнення території міста Харкова від самовільного розміщення об'єктів, за адресою по вулиці Озерянській, 3 у м. Харкові будь яким чином права позивача не порушує.

Відповідно позов задоволенню не підлягає.

Позивачем не доведено наявність у нього права (свобод, інтересів) яке б порушувало рішення міської ради.

Згідно наданих позивачем документів у нього виникло право на рухоме майно, а саме металічний кіоск.

Відносно того, що під час виконання даного рішення його майно демонтовано та знаходиться на зберіганні КП " Харківводоканал" , чим порушене його право власності та користування майном, колегія суддів зазначає наступне.

Дане питання пов'язане не зі змістом рішення виконкому, а вже з процесом його виконання.

Якщо позивач вважає, що його права при цьому порушено, то дане право позивача підлягає захисту поза межами адміністративного судочинства, а в площині цивільних, цивільно - процесуальних, (господарських, господарсько - процесуалих) правовідносин.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про правомірність відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2017р. по справі № 644/3036/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.