Справа № 2-а-3192/10
Суддя: Марченко О. М.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3192/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2010 року

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Марченко О.М.,

при секретарі Бєліцької К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченого щомісячного підвищення пенсії « дітям війни» ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відмову відповідача у перерахунку та виплаті їй пенсії зі збільшенням на 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни протиправною і зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної їй пенсії та забезпечити її виплату за 2006-2010 роки. Крім цього стягнути з відповідачів на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривен та судові витрати.

В судовове засідання позивачка не прибула. Подала суду заяву про слухання справи без її особистої участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоч відповідач про день та час слухання справи був повідомлений. А тому суд вважає, що відповідно до змісту ст. 128 КАС України справа може бути розглянута по суті також і без участі представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Позивачка дійсно має статус дитина війни відповідно до п.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни , що підтверджується як наданими нею до справи копіями сторінок її пенсійного посвідчення з відповідною відміткою так і змістом листа-відповіді на її звернення щодо невиплати спірних сум даної відповідачем. Позивачка є і пенсіонеркою, що теж підтверджується її пенсійним посвідченням.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни таким особам пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач, що підтверджується і листом-відповіддю самого відповідача на звернення позивачки, таких надбавок і в такому розмірі до пенсії позивачці не нараховував і не виплачував.

Довідавшись про те, що їй вказана надбавка в порушення вимог чинного законодавства не нараховується і не виплачується позивачка звернулася з відповідною заявою до відповідача, але своїм листом-відповіддю відповідач відмовив позивачці у нарахуванні та виплаті спірних сум посилаючись при цьому на зміст Законів України Про державний бюджет України на 2006, 2007 та 2008 роки. Після чого позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Законом України Про Державний бюджет України на 2006 рік, згідно з його Прикінцевими положеннями, призупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Конституційний Суд України у 2006 році не розглядав звернень щодо визнання вказаного Закону неконституційним в тій чи іншій частині, і зокрема, щодо призупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Тому підстав вважати що у 2006 році позивачу повинні були нараховувати та виплачувати спірні суми немає. Давати оцінку конституційності вказаного Закону, в тому числі і на 2006 рік вправі тільки Конституційний Суд України. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік, ст. 71, зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік.

Але 09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) положень статтей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45,' 46, статті 71, статтей 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік ( справа про соціальні гарантії громадян ) визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ) положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими було встановлено, що на 2007 рік зупиняють дію положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням статті 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік. Конституційний Суд України у своєму рішенні дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого ( додаткового ) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

У звязку з чим слід вважати, що після прийняття вказаного рішення і до кінця 2007 року, тобто по 31 грудня 2007 року включно, надбавки до пенсії особам, що мають статус дитина війни повинні виплачуватись у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ( встановлено таку виплату в розмірі 10% замість 30% ). Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 вказану норму Закону теж визнано такою, що не відповідає Конституції України ( є неконституційною ). Тому позивачці слід проводити виплату надбавок до пенсії за 2008 рік починаючи з 22 травня і по 31 грудня 2008 року включно у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Тому неправомірними слід вважати дії відповідача, що мали місце за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, про що зазначено вище і в цій частині вимоги підлягають до задоволення.

І при таких обставинах відмову відповідача у виплаті позивачці спірних сум у вказані періоди слід визнати неправомірною та зобовязати його нарахувати та виплатити позивачці підвищення до пенсії, отриманої у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надане ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням змін до цієї ж статті Закону від 28 грудня 2007 року.

Законом України Про Державний бюджет України на 2009 рік не передбачено зупинення виплати надбавок до пенсії передбачених особам, що мають статус дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. А тому суд виходить з того, що в такому випадку надбавки повинні нараховуватись та виплачуватись відповідно до вимог вказаного вище Закону і та чи інша постанова Кабінету Міністрів України не може змінити порядку та розмірів нарахування та виплати таких надбавок до пенсії передбачених зазначеним вище Законом. Аналогічно і на 2010 рік.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 08.11.2005 року у справі Кечко проти України, справа № 63134/00, в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26 даного Рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Позивачка ставила вимогу про зобовязання відповідача виплатити їй конкретну суму заборгованості за 2006-2010 роки, провівши сама її нарахування, але суд вважає, що в цій частині вимогу слід теж залишити без задоволення виходячи з того, що відповідно до положень Закону України Про пенсійне забезпечення нарахування розміру пенсії, яка підлягає до виплати, в тому числі і надбавок до пенсії, проводиться органами Пенсійного Фонду України, у функцію суду проведення та нарахування надбавок, доплат до пенсії не входить. Невиплата спірних сум не може вважатись як шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю. Суд, визнавши протиправною ( незаконною ) бездіяльність відповідача в частині невиплати спірних сум, повинен зобовязати його усунути допущені порушення Закону шляхом зобовязання до належного виконання вимог Закону. При цьому суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у випадку, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод і інтересів сторін, про захист яких вони просять і тому суд приходить до висновку, що при винесенні постанови слід зобовязати відповідача провести відповідне нарахування та виплату спірних по справі сум по день винесення судом постанови.

Крім цього у силу ст. 94 КАС України з Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова слід стягнути на користь ОСОБА_1 300 грн. у відшкодування витрат за надану правову допомогу.

Суд вважає, що встановлений статтею 99 КАС України річний строк для звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, оскільки про порушення своїх прав він дізнався із засобів масової інформації, після чого звернувся з позовом до суду. Відтак цей строк слід поновити.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 3, 6, 8 Закону України Про соціальний захист дітей війни, вказаних вище рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 по зазначених вище справах, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 12, 17, 69, 94, 158, 160-163, 167, 170, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати частково неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо підвищення пенсії ОСОБА_1 у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, отриманої у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року , з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 24 лютого 2010 року у розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надане ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням змін до цієї ж статті Закону від 28 грудня 2007 року та із врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та з врахуванням уже виплачених сум. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 303 гривень 40 копійок судових витрат по справі.

Постанову суду може бути оскаржено. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано до апеляційного суду Харківської області через місцевий суд протягом 10 днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Московського районного суду О.М. Марченко

м. Харкова