Справа № 127/12921/17
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/631/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача - адвоката Савчука М.В.,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача УПФ України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач, починаючи з 06.11.2001 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», призначену відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку.

04.05.2017 року у зв'язку із досягнення пенсійного віку позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Листом №1451/06-32-2/02-1 від 07.06.2017 року відповідач повідомив позивачу про відмову в задоволенні поданої ним заяви, роз'яснивши при цьому, що своє право на призначення пенсії за віком нею вже використано, до того ж із зменшенням загальновстановленого пенсійного віку.

Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними та такими, що не відповідають закону, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії (рішення) відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача нарахувати і виплачувати позивачу пенсію по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2015, 2016 років, з 04.05.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Савчук М.В. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю Павич О.С. позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач, починаючи з 06.11.2001 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (надалі - Список №2), призначену відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Починаючи з 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія за Списком №2 зазначеним Законом не передбачена.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Стаття 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2001 року отримує пенсію зі зниженим пенсійним віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», положеннями якої передбачено такий вид пенсії, як пільгова пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку.

Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком. При призначенні пенсії на пільгових умовах показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на те, що позивач раніше не отримувала пенсію за віком на загальних підставах, то право на неї виникло у позивача вперше у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

04.05.2017 року у зв'язку із досягнення пенсійного віку позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Листом №1451/06-32-2/02-1 від 07.06.2017 року відповідач повідомив позивачу про відмову в задоволенні поданої ним заяви, роз'яснивши при цьому, що своє право на призначення пенсії за віком нею вже використано, до того ж із зменшенням загальновстановленого пенсійного віку.

Враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах та той факт, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», положеннями якого передбачено інші підстави та порядок призначення пенсії, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону є протиправними, оскільки на разі має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 13.07.2017 року № К/800/11151/17 та колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 29.11.2016 року №133/476/15-а.

Що ж стосується заперечень представника відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії, при обрахунку пенсії позивача, то суд не приймає до уваги останні з огляду на наступне.

Положеннями статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абзацу першого частини першої ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата.(дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частина друга вказаної статті передбачає, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2017 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням середнього показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14.

Щодо доводів представника відповідача стосовно неналежного оформлення позивачем заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, з якою остання звернулась до пенсійного органу, то суд також відхиляє останні, як такі, що є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшли своє підтвердження правомірність рішення відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.26, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 18, 41, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії (рішення) Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці нарахувати і виплачувати ОСОБА_3 пенсію по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2015, 2016 років, з 04.05.2017 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: