Справа № 816/549/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р.Справа № 816/549/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" (22525915) на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 816/549/17

за позовом Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" (22525915)

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору №999/97 від 24.12.1997 р. "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ", який просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" Головного управління ДФС у Полтавській області від № НОМЕР_1 20.01.17 р. про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконані зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1436099,53 грн.

Позивач не погодився із зазначеним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення є акт № 619/16-31-14-02-08/403739509 від 26.12.2016 р. позаплановою виїзною документальною перевіркою позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 02.11.2015 р. по 06.12.2016 р., в якому зафіксовані порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повязані з несвоєчасним надходження валютної виручки у ході виконання експортних контрактів з компанією "CLARESHOLMMARKETINGLTD" (Британські Віргінські острови) на загальну суму 2029841,25 дол. США /т. 1, а.с. 32/.

Позивач скористався правом оскаржити податкове повідомлення-рішення в адміністративній процедурі, але рішенням ДФС України від 31.03.2017 вих. № 6695/6/99-99-11-01-02-25 скарга платника податків залишена без задоволення, а спірне рішення - без змін /т. 1, а.с. 37-39/.

Суд першої інстанції виходив з приписів ч.1 ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", якими встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Водночас ч. 4 згаданої статті передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені ч. 1 цієї статті. Так, в п. 1 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 №140 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

На підставі зазначених норм, суд першої інстанції прийшов висновку про те, що розрахунки за операціями з експорту у спірний період мали здійснюватись у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Перевищення зазначеного строку потребує висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яке є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до матеріалів справи документи, НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта", як відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору від 24.12.97 №999/97 "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ", (продавець) булиукладені з компанією "CLARESHOLMMARKETINGLTD" /Британські Віргінські острови/ (покупець) контракти від 02.11.2015 № 4 та № 11 /т. 1, а.с. 68-73-76, 84-96/, від 10.11.2015 № 16 та № 17 /т. 1, а.с. 116-124, 130-138/, від 13.01.2016 № 24 /т. 1, а.с. 144-156/, предметом яких була поставка позивачем на користь нерезидента карбаміду марки Б (ДСТУ 7312:2013).

Як встановлено перевіряючими і це підтверджено наявними документами, та не спростовано позивачем, поставка продукції за контрактом №4 від 02.11.2015 р. здійснена 21.03.2016 р. за ВМД №500010003/2016/003586 загальною вартістю 480422,16 дол. США /т. 1, а.с. 77-79/, а тому граничний строк проведення розрахунків (надходження валютної виручки) - 19.06.2016 р. Фактично валютна виручка у розмірі 480422,16 дол. США надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.16 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/. За контрактом № 11 від 02.11.2015 р.відванатаження товарів здійснено 14.03.2016 р. за ВМД №110010000/2016/001447 загальною вартістю 168964,20 дол. США /т. 1, а.с. 97-99/. Таким чином, граничний строк проведення розрахунків - 12.06.2016 р. Проте фактично валютна виручка у розмірі 168964,20 дол. США надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.16 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/.

На виконання умов контракту № 16 від 10.11.2015 р. продукція була відвантажена 16.03.2016 р. за ВМД №500010003/2016/003267 загальною вартістю 682939,558 дол. США /т. 1, а.с. 125-127/. Граничний строк проведення розрахунків (надходження валютної виручки) - 14.06.2016 р. Фактично валютна виручка у розмірі 682939,56 дол. США надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.2016 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/.

За контрактом № 17 від 10.11.2015 р. товар був відвантажений 16.03.2016 р. за ВМД №500010003/2016/003268 загальною вартістю 376816,094 дол. США /т. 1, а.с. 139-141/. Граничний строк проведення розрахунків (надходження валютної виручки) - 14.06.2016 р. Фактично валютна виручка у розмірі 376816,09 дол. США надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.2016 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/.

На виконання умов контракту № 24 від 13.01.2016 р. товар був відвантажений 09.03.2016 р. за ВМД №110010000/2016/001291 загальною вартістю 107128,68 дол. США /т. 1, а.с. 157-159/. Граничний строк проведення розрахунків (надходження валютної виручки) - 07.06.16 р. Фактично валютна виручка у розмірі 107128,68 дол. США надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.2016 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/. Крім того, за вказаним контрактом позивач 15.03.2016 р. за ВМД №110010000/2016/001463 відвантажив продукцію загальною вартістю 104203,72 дол. США /т. 1, а.с. 166-168/, а за ВМД №110010000/2016/001460 - вартістю 109366,84 дол. США /т. 1, а.с. 173-175/. Граничний строк проведення розрахунків (надходження валютної виручки) - 13.06.2016 р. Фактично валютна виручка у розмірі 213570,56 дол. США (104203,72 дол. США + 109366,84 дол. США) надійшла на рахунок позивача у ПАТ КБ "Приватбанк" 24.06.2016 р., що підтверджено копією виписки по рахунку 8002 /т. 1, а.с. 66/.

Наведені факти позивачем не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у спірних відносинах має місце порушення 90-денного строку здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Слід відмітити, що позивач ні під час перевірки, ні до суду першої інстанції та до апеляційної скарги не надав доказів отримання позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків у сфері ЗЕД за вищеописаними зовнішньоекономічними операціями позивач.

В обгрунтування висновків судового рішення суд першої інстанції навів зміст ч. 6 та ч. 7 ст. 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", де ззаначено, якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору. Крім того, відповідно ч. 2 ст. 4 названого Закону, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Однак, позивач ні на перевірку, ні в ході розгляду справи судом першої інстанції, ні до апеляційної скарги не надав доказів наявності форс-мажорних обставин, з якими була б пов'язана неможливість проведення розрахунків у визначені законом строки. Так само, позивачем не надано доказів звернення до судів з позовною заявою про стягнення з компанії "CLARESHOLM MARKETING LTD" заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання позивача на надіслання контрагенту претензій від 05.07.2016 р. №№ 21, 22, 23, 24, 25 /т. 1, а.с. 40-49/ є безпідставними, оскільки в силу наведених вище положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" підставою для зупинення перебігу строку розрахунків у сфері ЗЕД є звернення до суду, а не ведення претензійної роботи. До того ж, позивачем не надано доказів фактичного надіслання та вручення зазначених претензій контрагенту, а самі претензії складені вже після надходження 24.06.2017 р. коштів на рахунок позивача.

Звернення субєкта діяльності в сфері ЗЕД до відповідного суду з вимогами про стягнення боргу і врегулювання спору в досудовому порядку не є тотожніми поняттями, а тому у апелянта відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції не врахував цього факту.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що є хибними посилання позивача (апелянта) на положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки відповідно до вказаної норми, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Разом з цим, ч. 2 ст. 1 ЦК України визначено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Зважаючи на те, що порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті врегульовано спеціальним Законом, до спірних відносин положення ЦК України не застосовуються.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не врахував, що згідно з п. 3.2 Інструкції «Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 №136, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за №338/3631, відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня здійснення операцій, вказаних у п. 3.1 цієї Інструкції. За змістом п. 1.1 названої Інструкції, день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Приписи наведених норм стали підставою для суду першої інстанції правомірно вважати, що строки здійснення розрахунків в іноземній валюті обчислюються у календарних днях, до цих відносин не застосовуються положення ч. 5 ст. 254 ЦК України та в разі порушення таких строків пеня нараховується за кожен календарний день прострочення платежу.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції неврахував наявні святкові та нерабочі дні, проте в апеляційній скарзі не наведено будь-якого розрахунку і не вказано які саме святкові або вихідні дні суд не врахував, а тому наведені доводи позивача колегія суддів визнає безпідставними.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що контролюючий орган помилково визначив дати оформлення митних декларацій №№ 3586, 3267 та 3268. Проте суд першої інстанції встановив, що митне оформлення товарів здійснювалось у електронній формі.

Згідно абз. 2 п. 16 Положення «Про митні декларації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. № 450, електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі. Залучені до матеріалів справи копії митних декларацій №№3586, 3267 та 3268 містять відмітки митного органу про завершення митного оформлення за датою, що врахована відповідачем у розрахунку пені до спірного податкового повідомлення-рішення (№3586 - 21.03.2016 р., №№ 3267 та 3268 - 16.03.2016 р.) /т. 1, а.с. 77, 125, 139/. Водночас відбиток особистої номерної печатки посадової особи митного органу проставлено на примірниках митних декларацій, роздрукованих позивачу з електронної форми вже після завершення митного оформлення товарів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач правомірно розрахував розмір пені за порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Колегія суддів вважає доцільним вказати на те, що апелянт не надав доказів на спростування висновків акту перевірки і судового рішення стосовно дат митного оформлення товарів та надходження валютної виручки від компанії - нерезидента "CLARESHOLM MARKETIING LTD" (Британські Віргінські острови) на користь Договору про спільну діяльність від 24.12.97 №999/97 - уповноважена особа Нафтогазовидобувне управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (22525915) в рахунок оплати за поставлені у березні 2016 р. товари за контрактами від 02.11.2015 р. № 4, від 02.11.2015 р. № 11, від 10.11.2015 р. № 16, від 10.11.2015 р. №17, від 13.01.2016 р. №24.

Вище наведені обставини стали підставою для прийняття постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.17 р. по справі № 816/549/17 про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору №999/97 від 24.12.97 р. "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ" і колегія суддів не встановила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства " Укрнафта" (22525915) залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 816/549/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.