Справа № 815/4986/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4986/17
У Х В А Л А

05 жовтня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши клопотання позивача - Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) щодо зменшення розміру судових витрат у справі №815/4986/17 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1488586,66грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість по податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1488586,66грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2017р. вищеозначену позовну заяву, відповідно до положень ст.108 КАС України, було залишено без руху, у звязку з невідповідністю вимогам ч.3 ст.106 КАС України, з підстав чого позивачу Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області надано строк для усунення недоліків до 04.10.2017р.

02.10.2017р. до Одеського окружного адміністративного суду від позивача - Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області надійшло клопотання (вхід.№27016/17), за підписом повноважного представника Управління ОСОБА_2, щодо зменшення розміру судових витрат у справі №815/4986/17, оскільки сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про судовий збір судовий збір, у тому числі, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017рік 21 грудня 2016року №1801-VIII, з 1 січня 2017року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1600грн.

Так, як встановлено судом, та зазначено вище позивач - Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області у позовній заяві просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість по податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1488586,66грн.

Отже, судом зясовано, що за подання до Одеського окружного адміністративного суду даної позовної заяви Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області повинно сплатити судовий збір у сумі 22328,80грн. (1488586,66грн. х 1,5%).

Водночас, позивачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області, у порушення вимог п.1 ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір, сплачено судовий збір лише у сумі 22328,53грн., про що свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення від 04.09.2017р. №883.

Відповідно до ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення закріплено у ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що умовою зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат є незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони, незалежно від того, чи є сторона фізичною особою чи юридичною.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним, та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Між тим, зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується саме з майновим станом особи.

Водночас, судом встановлено, що позивачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області до клопотання (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) щодо зменшення розміру судових витрат у справі №815/4986/17 не надано жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану субєкта владних повноважень.

Щодо посилання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області в клопотанні (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) щодо зменшення розміру судових витрат у справі №815/4986/17 на необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.2 ч.3 ст.129 Конституції України,основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що також відображено у п.3 ч.1 ст.7 КАС України.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від сплати судового збору може розцінюватися, як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими. Саме з цим законодавець пов'язує закріплення на законодавчому рівні обов'язку сплати судового збору для всіх учасників судового процесу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що наведені позивачем Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області в клопотанні (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) обставини щодо наявності підстав для зменшення розміру судових витрат, у розумінні положень статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, та статті 8 Закону України "Про судовий збір", не є поважними, та позивачем жодним чином документально не підтверджені.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) щодо зменшення розміру судових витрат відмовлено, суд вважає за можливе заяву Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.) задовольнити, та продовжити позивачу, строк для усунення, визначених ухвалою суду від 28.09.2017р., недоліків до 09.10.2017року.

Керуючись ст.ст.106,108,160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача - Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.), задовольнити частково.

2. Продовжити позивачу - Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області строк для усунення, визначених ухвалою суду від 28.09.2017р., недоліків.

3. У задоволенні решти вимог клопотання позивача Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вхід.№27016/17 від 02.10.2017р.), відмовити.

Повідомити позивача про необхідність у термін до 09.10.2017року усунути недоліки та розяснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів ч.3 п.1 ст.108 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.