Справа № 442/4015/17
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/4015/17
Провадження № 2-а/442/148/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської Ради, виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради про визнання незаконним підпункту 2.57 пункту 1 рішення Дрогобицької міської Ради від 30.11.2016 року № 465

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом, в якому просить визнати нечинним та скасувати п.2.57 рішення № 465 від 30.11.2016 року сесії Дрогобицької міської ради.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.07.2016 року вона звернулась до міського голови м. Дрогобича із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки під садівництво, орієнтованою площею 300 кв.м. Дана земельна ділянка знаходиться між вулицями Станіславська та ОСОБА_4 в м. Дрогобичі. Цією земельною ділянкою вона користується понад 50 років безперервно, вона приклала чималих зусиль для приведення такої у належний стан. Проте, на підставі спірного рішення, їй було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою. Вважає таке рішення незаконним та таке, що жодним чином необґрунтоване і не мотивоване.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану та плану зонування території міста Дрогобича знаходиться в межах території малоповерхової блокованої забудови та позначена як зона Ж-2. Вказував, що ч. 4 ст. 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності забороняє змінювати цільове призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території. Оскільки позивачка звернулася із заявою про надання земельної ділянки під садівництво, орієнтованою площею 300 кв.м., що не відповідає цільовому призначенні ділянки, а тому їй було відмолвено у наданні такої, просить в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставах, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Встановлено, що 19.07.2016 року ОСОБА_2. звернулась із заявою до відповідача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки під садівництво, орієнтованою площею 300 кв.м.. В обґрунтування заяви вказує на те, що користується вказаною земельною ділянкою понад 50 років.

Однак судом і встановлено, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану та плану зонування території міста Дрогобича знаходиться в межах території малоповерхової блокованої забудови та позначена як зона Ж-2.

А відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності « - заборонено змінювати цільове призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території.

На підставі рішення № 465 від 30.11.2016 року XV сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради ( п.1 п. 2.57) ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з протоколу засідання постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин від 28.09.2016 року при розгляді питання щодо надання дозволу на розроблення матеріалів проектів відведення та технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_2. вирішено відмовити.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах Дрогобицької міської Ради Львівської області, де остання вправі самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України ( ч.1 ст. 140 ), відтак визначені у статті 12 ЗК України повноваження міської ради поширюються на останню.

Таким чином оскільки В Основному Законі України( Конституції України ) встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади- жителів села чи добровільного об»єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України ( ч.1 ст. 140 ) , а позивачем по справі не представлено суду належних доказів на підтвердження того, що будь-яким чином порушується її право на отримання земельної ділянки, адже вона не позбавлна повторно звернутися із належно оформленою та сформулюваною заявою щодо отримання у власність земельної ділянки відповідного цільового призначення, відтак рішення, яке позивач просить визнати протиправними та скасувати є обґрунтованим, прийняте з дотриманням принципу рівності перед законом, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими сприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягненнями яких спрямовані ці рішення та не порушують законні права та інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем на виконання вимог ст.72 КАС України доведено правомірність свого рішення, оскільки підставою для відмови у наданні земельної ділянки є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам закону, а відтак виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 72, 86, 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дрогобицької міської Ради, виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради про визнання незаконним підпункту 2.57 пункту 1 рішення Дрогобицької міської Ради від 30.11.2016 року № 465, відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складання постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя _____________________