Справа № 824/415/17-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/415/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дембіцького П.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бідней О.В. ,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Чернівецькій області до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Новодністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Новодністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд визнати дії начальника Новодністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецький області ОСОБА_2 з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання незаконними, а також визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду 11 січня 2017 року у справі № 824/ 979/16-а за позовом Управління Держпраці У Чернівецькій області до КП Новодністровський житловик про застосування заходів державного нагляду постановлено адміністративний позов задовольнити повністю. Застосувати захід реагування у сфері державного нагляду до комунального підприємства Новодністровський житловик шляхом повного зупинення роботи двох ліфтів реєстраційний номер № 967 і реєстраційний номер № 989. Постанову звернути до негайного виконання.

21.02.2017 року виконавчий лист направлений до Новодністровського МВ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецький області.

12 червня 2017 року до Управління Держпраці у Чернівецькій області надійшов лист за № 331/ 14.2-42 до якого долучено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. Причиною повернення виконавчого листа є те, що резолютивна частина рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

На думку позивача вказане повідомлення винесено передчасно та незаконно тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить підпис відповідача про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно частини 8 статті 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11 січня 2017 року Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 824/ 979/16-а за позовом Управління Держпраці У Чернівецькій області до КП Новодністровський житловик про застосування заходів державного нагляду постановлено адміністративний позов задовольнити повністю. Застосувати захід реагування у сфері державного нагляду до комунального підприємства Новодністровський житловик шляхом повного зупинення роботи двох ліфтів реєстраційний номер № 967 і реєстраційний номер № 989. Постанову звернути до негайного виконання (а.с.9-11).

12 січня 2017 року Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі № 824/979/16-а (а.с.8).

21 лютого 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_3 Новодністрвського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області направлено виконавчий лист по адміністративній справі № 824/979/16а з проханням прийняти виконавчий лист до виконання та виконати рішення суду в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

20 березня 2017 року в.о. начальника відділу Новодністрвського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 було повернуто в виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, про що складено повідомлення від 16.05.2017 року № 331/14-2-42. Підставою повернення зазначено, що резолютивна частина рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII (Закон N1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, в тому числі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1404-VIII у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно статті 10 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно частини першої статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадян або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Однак відповідач не навів жодного посилання в оскаржуваному рішенні про причини, які унеможливлюють виконання рішення суду у межах одного виконавчого провадження.

Підстава, зазначена відповідачем в оскаржуваній постанові, критично оцінюється судом, оскільки не відповідає вимогам закону та порушує законне право позивача на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач просить суд визнати дії начальника Новодністровського МВ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецький області ОСОБА_2 з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання незаконними, а також визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Водночас, з метою захисту порушених прав позивача, зважаючи на положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якою надано право суду виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для повторного розгляду листа позивача від 21.02.2017 року № 486/0/16-2/17 про примусове виконання виконавчого листа виданого Чернівецьким окружним адміністративним 12 січня 2017 року по справі № 824/979/16-а.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Беручи до уваги вказане положення, суд вважає за необхідне поряд із скасуванням повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року також зобов'язати відповідача повторно розглянути лист - заяву Управління Держпраці у Чернівецькій області від 21.02.2017 року № 486/0/16-2/17 про примусове виконання виконавчого листа виданого Чернівецьким окружним адміністративним 12 січня 2017 року по справі № 824/979/16-а.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ч. 2 ст. 162 КАС України. При цьому адміністративний суд може застосувати інший спосіб захисту права, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів осіб. Критерієм обрання способу захисту порушеного права є те, що він з урахуванням особливостей спірних відносин повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів суду правомірність прийнятого рішення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року у ВП.

Крім того, вирішуючи правомірність прийнятого оскаржуваного рішення, відповідачем не надано заперечення проти позову, аргументів та доводів, а також письмових доказів, які свідчать про те, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року прийнято в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Статтею 86 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеному припису норми процесуального права, відповідач при розгляді судом спору не надав належних доказів та не довів правомірність прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року, а відтак його не можна визнати обґрунтованим.

Відповідач прийнявши повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року допустив порушення прав та інтересів позивача, а тому, вказане повідомлення, як протиправне належить до скасування, що забезпечить належний захист порушеного права та відповідає суті заявлених вимог.

Враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідача повторно розглянути лист - заяву Управління Держпраці у Чернівецькій області від 21.02.2017 року № 486/0/16-2/17 про примусове виконання виконавчого листа виданого Чернівецьким окружним адміністративним 12 січня 2017 року по справі № 824/979/16-а.

Згідно статті 5 Закону України Про судовий збір позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 43 та 129 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 11, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 163 та 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії В.о. ОСОБА_3 Новодністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 з винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року.

3.Визнати протиправною та скасувати повідомлення В.о. ОСОБА_3 Новодністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.03.2017 року.

4.Зобовязати Новодністровський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області повторно розглянути лист заяву Управління Держпраці у Чернівецькій області від 21 лютого 2017 року № 486/0/16-2/17 про примусове виконання виконавчого листа виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом 12 січня 2017 року по адміністративній справі № 824/979/16-а.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 06 жовтня 2017 р. на протязі п'яти робочих днів з урахуванням перебування судді в відрядженні.