Справа № 825/1105/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1105/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А
02 жовтня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Коротких А.Ю.,
суддів: Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М.,
при секретарі Козуб А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Чернігівський прикордонний загін військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом № 203-ос від 16 червня 2017 року начальника Чернігівського прикордонного загону позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення на підставі наказу начальника Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №200-ос від 15 червня 2017 року про звільнення з військової служби згідно пункту б пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас (за станом здоров`я - на підставі висновку ВЛК ).
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 01 липня 2015 року по 16 червня 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Дана обставина представником відповідача не оспорюється.
Згідно з умовами Контракту Державна Прикордонна служба України зобов`язана забезпечувати позивача відповідно до законодавства належними умовами для проходження військової служби, в тому числі додержання особистих прав і свобод та прав членів моєї сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених Законами та іншими нормативно-правовими актами; виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, звання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання ті інших доплат, винагород, премій; виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби; інші соціальні виплати мені та членам моєї сім`ї, визначені законами та іншими нормативно - правовими актами.
Протягом 2015 - 2017 років грошове забезпечення позивачу виплачувалось в різних розмірах у зв`язку із змінами в порядку його нарахування. За весь період проходження військової служби індексація грошового забезпечення проводилася по червень 2015 року.
З наказу відповідача про виключення позивача зі списків частини вбачається, що індексація позивачу не виплачувалася і заборгованості по ній не зазначено.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Приписами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року № 425 передбачено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (п. 1.9 Інструкції).
Згідно з ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відтак, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
В той же час, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.
Відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її ненарахування.
За таких підстав, ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 16 червень 2017 року є протиправною.
Оскільки індексація грошового забезпечення не була проведена у встановлений статтею 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення строк, то зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу є обґрунтованим.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Колегією суддів встановлено, що з метою забезпечення належного захисту своїх прав, позивач звернувся до ОСОБА_2 , як фахівця в галузі права, про що між ними було укладено договір щодо надання правової допомоги від 10.08.2017.
Відповідно до п. 4.1 вказаного договору ціна правової допомоги склала 6000 грн. Умовами договору також передбачено, що представник надає довірителю квитанцію про оплату послуг.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати.
В постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 року у справі № 30/63 зазначено, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
При апеляційному розгляді справи, позивачем на підтвердження надання правової допомоги надано: договір від 10.08.2017 року, копію диплома спеціаліста від 06.02.2005 НОМЕР_2 , свідоцтво про державну реєстрацію фізично-особи підприємця серія НОМЕР_3 , акт виконаних робіт від 10.07.2017, та квитанцію №24/17 від 02.10.2017 про сплату 6000 грн. (а.с. 145-149, 150-151).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення на його користь 6000 грн. витрат на правову допомогу.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року без змін.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.
Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.
Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 04 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.