Справа № 368/814/17
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/814/17
Провадження № 2-а/368/56/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю сторін:

Представник позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання незаконними дій та збов»язати вчинити дії, суд, -

В С Т А Н О В И В :

03.07.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання незаконними дій та збов»язати вчинити дії, в якій позивач просив винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації по відмові надати ОСОБА_2 статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов»язати Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації надати ОСОБА_2 статус інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

03.07.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 15 1 КАС України для слухання даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

05.07.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 107 КАС України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено слухання справи на 17.07.2017 року.

17.07.2017 року слухання справи було відкладено на 27.07.2017 року в зв»язку з неявкою учасників процесу.

27.07.2017 року слухання справи було відкладено на 11.09.2017 року в зв»язку з неявкою представника відповідача.

11.09.2017 року слухання справи було відкладено на 21.09.2017 року в зв»язку з неявкою представника відповідача.

В судове засідання, яке відбулося 21.09.2017 року, позивач ОСОБА_2 не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, з»явився його представник, ОСОБА_1

В судовому засіданні, яке відбулося 21.09.2017 року представник позивача, - адвокат ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, обґрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині адміністративної позовної заяви.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення адміністративного позову шляхом винесення судового рішення у формі постанови, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача, - Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації із заявою про надання йому статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення на підставі п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він залучався до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідач своїм листом №473 від 22.06.2017 р. відмовив в наданні Позивачу статусу інваліда війни, посилаючись на те, що на даний час механізм реалізації положень п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чітко не визначений, та відсутні правові підстави.

З підстав зазначених нижче, дії Відповідача по відмові в наданні Позивачам статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення є незаконними.

Згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

В 1986 році Позивач працював водієм в Кагарлицькому АТП №11032, про що є відповідний запис в трудовій книжці.

З 26.04.1986 р. по 27.04.1986 р. Позивача було відряджено в 30 кілометрову зону Чорнобильської АЕС, а саме, - в м. Припять, для роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме евакуацію населення м. Припять та інших сіл 30-ти кілометрової зони.

Факт участі Позивача у роботі в зоні відчуження підтверджується маршрутним листом, наказом №77 від 26.04.1986 р. та наказом №77-а від 26.04.1986 р., тому у Позивача наявні первинні документи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Позивач був залучений до складу формувань цивільної оборони та відряджений в Чорнобильський район з 26.04.1986 р. по 27.04.1986 р. для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Підтвердженням залучення Позивача до складу формувань цивільної оборони є довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА №01.1-14/1036-10 від 21.06.2017 р.

Підставою для видачі вказаної довідки було Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111- 1976 р., накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському обєкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52 та інші), довідка про місце та характер виконаних робіт, архівні дані, друковані видання, документи і матеріали по ЦО за 1986 рік, які зберігаються в, департаменті, інші офіційні документи.

Також, підтвердженням залучення Позивача до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є довідка відділ надзвичайних ситуацій Кагарлицької РДА №01-13-15.

21.04.2017 р. Позивачу було встановлено II групу інвалідності довічно, причиною якої є захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Сер. АВ №0769576 від 30.05.2017 року, в зв»язку з чим Позивачу було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серія А №310074С від 18.05.2017 року.

Отже, враховуючи те, що Позивач був залучених до формувань Цивільної оборони під час проведення робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та став інвалідом внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Позивачу може бути наданий статус інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

Згідно п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 р. «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення.

Такими чином, дії Відповідача по відмові в наданні Позивачу статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення є незаконними та порушують права Позивача на отримання такого статусу та відповідних пільг передбачених для такої категорії осіб.

ОСОБА_3 України, використані судом при винесенні судового рішення у виді постанови.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України ОСОБА_3 має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_3 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ст. 16 ОСОБА_3 України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов»язком держави.

Слід зазначити, що правовим підгрунтям державного подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є низка нормативно-правових актів, зокрема: закони України від 27 лютого 1991 р. «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28 лютого 1991 р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 20 червня 1997 р. «Про формування Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення», від 20 лютого 2000 р. «Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення», Указ Президента України від 26 квітня 1996 р. «Про утворення Чорнобильського центру з проблем ядерної безпеки, радіоактивних відходів та радіоекології», постанова Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 р. «Деякі питання реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання земельної частки (паю)», тощо.

Зміцнення здоровя населення, продовження активного довголіття і тривалості життя людей, подолання демографічної кризи мають для країни пріоритетне значення.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Згідно ст. 21 ОСОБА_3 України усі люди є вільні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 22 ОСОБА_3 України права і свободи громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно ст. 46 ОСОБА_3 України:

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з нeзaлeжних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Слід зазначити, що держава в особі її уповноважених органів та посадових осіб є основним субєктом соціальної політики, а тому, визначаючи напрями цієї політики, вона повинна: забезпечувати реалізацію прав громадян на соціальний захист; проводити єдину політику в соціальній сфері; забезпечувати прийняття законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють питання соціального захисту; визначати організаційно - правові форми соціального забезпечення та створювати умови для їх ефективного функціонування; у законодавчому порядку визначати умови, порядок надання та розміри пенсій, допомог, пільг, соціального обслуговування та інших видів соціального забезпечення; встановлювати розміри обовязкових страхових внесків, ідо спрямовуються до відповідного фонду загальнообовязкового державного соціального страхування; визначати бюджети загальнообовязкових страхових фондів; встановлювати обовязкові вимоги щодо створення страхових резервів з метою забезпечення своєчасності і повноти соціальних виплат; переглядати види та розміри соціальних виплат з метою покращення матеріального забезпечення громадян; визначати умови та забезпечувати дотації відповідному фонду соціального страхування з державного бюджету; надавати соціальну підтримку окремим категоріям непрацездатних громадян за рахунок державного та місцевих бюджетів; встановлювати основні види соціальних стандартів; забезпечувати дотримання субєктами права соціального забезпечення вимог законодавства; здійснювати у встановлених формах нагляд і контроль за додержанням законодавства про соціальний захист населення.

Згідно ч. 1 ст. 50 ОСОБА_3 України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Слід зазначити, що право громадянина на безпечне для його життя та довкілля це право вимагати від відповідних суб»єктів додержання еколого правових нормативів.

Недодержання цих нормативів є підставою для відшкодування передбаченої ч. 1 ст. 50 ОСОБА_3 України шкоди, завданої порушенням права на безпечне життя і здоров»я довкілля.

Згідно ч. 1 ст. 55 ОСОБА_3 України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 64 ОСОБА_3 України конституційні права у свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_3 України.

Відповідно, зглядаючись на обставини справи, які встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що в діях відповідача містяться ознаки порушення норм Основного Закону України, ОСОБА_3 України, які є нормами прямої дії, а саме, - порушення вимог ст.ст. 8, 16, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 21, 22, 46, ч. 1 ст. 50, ст. 64 ОСОБА_3 України, що є безумовною підставою для задоволення даного адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд з урахуванням положень ст. 161 КАС України зазначає наступне:

- мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача ОСОБА_2, а саме - не законна відмова надати ОСОБА_2 статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Факт відмови відповідачем надати ОСОБА_2 статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підтверджується листом управління та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації в Київській області № 473 від 22 червня 2017 року;

- письмові заперечення відповідача, які містяться в матеріалах справи суд, з огляду на норми ОСОБА_3 України вважає не належними, нікчемними, та такими, які не заслуговують на увагу суду, а тому не були прийняті під час винесення постанови;

- до спірних правовідносин слід застосувати наступні норми права, - п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994р. №302, ст.ст. 8, 16, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 21, 22, 46, ч. 1 ст. 50, ст. 64 ОСОБА_3 України;

- з урахуванням вищевикладеного адміністративний позов слід задовольнити;

- підстав для допущення негайного виконання судового рішення у виді постанови на підставі, та у порядку, який передбачено ст. 256 КАС України, - немає;

- заходи забезпечення адміністративногоо позову в даному адміністративному провадженні не застосовувалися.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов»язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994р. №302, ст.ст. 8, 16, ч. 2 ст. 19, ст.ст. 21, 22, 46, ч. 1 ст. 50, ст. 64 ОСОБА_3 України, ст.ст. 3, 17, 18, 104, 105, ч. 1 ст. 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання незаконними дій та збов»язати вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації по відмові надання ОСОБА_2 статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення згідно п. 9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації, (09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Незалежності, 1), надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії СК 545623, виданий 15 травня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, статус інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб»єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п»ятиденного строку з моменту отримання суб»єктом владних повноважень повідомлення про отримання копії постанови суду.

Суддя: О.В. Закаблук