Справа № 817/1064/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2017 р.Р і в н е 817/1064/17
12год. 15хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Військової частини польова пошта НОМЕР_1
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд, з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.09.2017 року, визнати неправомірною бездіяльність командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення про надання довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив, що в порядку визначеному законом звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою від 13.04.2017 року, з проханням надати запитувану довідку про обставини отримання травми, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби під час перебування у зоні бойових дій. Вказана заява була надіслана та вручена 19.04.2017 року. В супереч нормам законодавства, відповіді позивачем не отримано, що створює перешкоду ОСОБА_1 в отриманні одноразової грошової допомоги. З підстав зазначених у заяві про зміну предмету позову від 27.09.2017 року, представник позивач просив позов задовольнити повністю(а.с.38).

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, однак подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі(а.с.41).

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Клопотань про відкладення чи розгляд справи без його участі не подавав. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить відправлений конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом не визнавалася обов`язковою участь сторін в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно довідки від 06.08.2016 року № 6811, капітан ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 05.08.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в с. Широкий Луганської області(а.с.9).

Згідно із копії відповіді від 07.11.2016 року №2328 на звернення Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частини польова пошта НОМЕР_1 повідомила, що за виписним епікризом 1129 Рівненського госпіталю від 12.07.2016 року військовослужбовцю під час проходженню лікування був встановлений діагноз "консолідований компресійний перелом тіла L1 I ступеня (2015р.), посттравматичний(2016р.) остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія міжхребцевого диску L5-SI". Водночас, Військова частини польова пошта НОМЕР_1 повідомила, що достовірно з`ясувати обставини травмування військовослужбовця, встановити чи пов`язане травмування з виконанням обов`язків військової служби, захисту територіальної цілісності та суверенітету України, не вбачається можливим (а.с.11).

Судом встановлено, що у Департамент фінансів Міністерства оборони України надходили документи позивача для розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Однак Департамент листом від 27.04.2017 року №248/3/6/1492 повідомив, що для розгляду та прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги потрібно надіслати копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (а.с.7).

Разом з тим, як зазначено згідно із витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №939 від 27.12.2016 року травма і захворюванням ОСОБА_1 підтверджені медичними документами та даними медичної книжки за період служби, травма: "консолідований компресійний перелом тіла L1 I ступеня (2015р.), посттравматичний(2016р.) остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія міжхребцевого диску L5-SI", травма, так, пов`язана з проходженням військової служби(а.с.40).

Крім того, в копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0749394 також зазначено, що причиною інвалідності є: "травма, так, пов`язана з проходженням військової служби"(а.с.39).

З огляду на наведене, позивач ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян" звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою від 13.04.2017 року, з проханням надати відповідь на заяву та довідку про обставини отримання травми, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби під час перебування у зоні бойових дій. Вказана заява була надіслана на адресу командира військової частини НОМЕР_2 та вручена 19.04.2017 року, відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.5, 23)

Відповідь на дану заяву та запитувану інформацію просив надіслати у встановлений законодавством строк на поштову адресу.

Проте як вбачається з долучених документів до матеріалів справи, позивачем відповіді від командира Військової частини, так і не отримано.

Вважаючи протиправною бездіяльність командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення про надання довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва), позивач звернувся до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" №393/96 від 02.10.1996 року (далі Закон України №393/96 від 02.10.1996 року). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, .

Так, ст. 1 вказаного Закону передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Абзацом 3 ст.3 Закону України №393/96 від 02.10.1996 року передбачено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч.1 ст.7 Закону України №393/96 від 02.10.1996 року).

У відповідності до абз. 1 та 3 ст.15 цього Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно із ст.20 Закону України №393/96 від 02.10.1996року, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з тим, суд також звертає увагу, що спеціальним правовим актом, який встановлює порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України, у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України та визначає порядок контролю за його дотриманням є Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за №94/29962(далі-Інструкція).

Згідно із п. 6. розділу 1 цієї Інструкції, усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги.

Також, в п.2. розділу 2 Інструкції закріплено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Відповідно до п.5 вказаного розділу, звернення може бути подано особисто як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне) чи надіслане поштою (електронною поштою).

Письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

У відповідності до п.14. розділу 2 цієї Інструкції, щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України Про звернення громадян.

Посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись (п.1. розділ 3 Інструкції).

У п.2. розділу 3 Інструкції зазначено, що рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Відповідно до п.5 та п.6 розділ 3 Інструкції, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини (п.7 розділ 3 Інструкції).

З аналізу наявних доказів в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , в порядку Закону України №393/96 від 02.10.1996 року, звернувся із заявою від 13.04.2017 року до відповідача з проханням надати відповідь на заяву та запитувану довідку про обставини отримання травми. Вказана заява відповідачем отримана 19.04.2017 року.

Суду необхідно зазначити, що заява оформлена з дотримання вимог законодавства про звернення громадян.

У відповідності до Закону України №393/96 від 02.10.1996 року та Інструкції, звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Проте у суду відсутні будь-які докази розгляду звернення позивача та надання своєчасної вичерпної відповіді на всі поставлені питання.

Хоча у відповідності до вище наведених норм законодавства, звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Крім того, відповідачем жодних доказів суду на обґрунтування підставності своїх діянь та не розгляду звернення ОСОБА_1 надано не було. Заперечень на адміністративний позов також не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем в супереч вимогам Закону України №393/96 від 02.10.1996 року та Інструкції, не розглянуто заяву ОСОБА_1 від 13.04.2017 року.

Таким чином, бездіяльність командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 про надання відповіді на заяву та запитуваної довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва), судом визнається протиправною.

З метою повного захисту порушеного права позивача суду слід зобов`язати командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 розглянути звернення ОСОБА_1 про надання довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва) та надати обґрунтовану відповідь.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування правомірність його діянь.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то зазначений позов необхідно задовольнити повністю.

Підстав для застосування ст.94 КАС України - у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 про надання довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва).

Зобов`язати командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 розглянути звернення ОСОБА_1 про надання довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва) та надати обґрунтовану відповідь.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.