Справа № 2-а-2375/10
Суддя: Круговий О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-2375/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області вскладі:

головуючого судді Кругового О.О..,

при секретарі ГальченкоО.А

за участю позивача ОСОБА_1, -

представника відповідача Заволока В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Дніпропетровській області, управління обласного пенсійного фонду України про визнання неправомірними дії посадових осіб управління фінансовбго забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання неправомірними дії посадових осіб управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України б Дніпропетровській області. В обгрунтування позову зазначив, що 16 травня 2003 року, після досягнення 47 річного віку, загального трудового стажу понад 25 років, з них 17 років і шість місяців служби в органах внутрішніх справ, звернувся до Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в задоволені якої йому було відмовлено. Із аналогічною заявою він також звертався 09.11.2005року. Вважаючи дії суб'єкта владних повноважень такими, що порушують право на пенсійне забезпечення, просив визнати неправомірними дії посадових осіб Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Дніпропетровській області по відмові в призначенні пенсії за вислугу років, зобов'язати Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Дніпропетровській області призначити і виплатити йому пенсію за вислугу років з моменту виникнення його права на пенсію, тобто з 6 серпня 2002 року , поновити строк звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідача, кожний окремо, з позовними вимогами не погодилися, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи приведені в письмових поясненнях та зазначених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач з 25.11.1982 року по 02.11.1995 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, після чого звільнився за власним бажанням. На момент звільнення позивача вислуга років останнього, в органах внутрішніх справ, складала 12 років 11 місяців 7 днів, а загальний трудовий стаж менше 25 календарних років. Також, судом встановлено, що на момент звільнення, позивач не досяг 45 років.

Позивач 16 травня 2003 року, а також 09.11.2005року звертався до Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в задоволені якої йому було відмовлено.

02.08.2010 року він дізнався, що дії Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області по відмові у призначення пенсії за вислугу років . на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» є незаконним про що постановлено Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 що і змусило його звернутися до суду із даним позовом, в зв'язку з чим, суд вважає , що позивачу можливо поновити строки на звернення із даним позовом до суду.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ ( далі Закон № 2262-ХІІ) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та - військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Заперечення представників відповідачів з приводу того, що позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки останній не мав такого права, при звільненні зі служби не мав 25 років загального трудового стажу і не досяг встановленого віку, та правомірність такої відмови зазначено у змінах від 04.04.2006 року до п. «б» статті 12 Закон № 2262-ХІІ суд не бере до уваги, оскільки відмова позивачу у призначені пенсії відбулася до прийняття змін від 04.04.2006 року, а на момент звернення позивача, пенсія повинна була призначатися при наявності умов незалежно від часу звернення за пенсією та звільнення зі служби.

Враховуючи ту обставину, що раніше діючий закон такого обмеження, як встановлено у змінах від 04.04.2006 року до п. «б» статті 12 Закон № 2262-ХІІ, не передбачав обмежень, зазначених відповідачами, суд вважає, що позивачу було неправомірно відмовлено у призначенні пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції вказаного Закону від 31 березня 2005 року, оскільки на день звернення до суб'єкта владних повноважень, позивач мав відповідний вік, вислугу років та трудовий стаж, необхідні для призначення пенсії на підставі п. «б» статті 12 Закон № 2262-ХІІ.

Однак, суд не може погодитися з позовними вимогами позивача в частині зобов'язання управління обласного пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплатити пенсію за вислугу років з моменту виникнення його права на пенсію ' тобто з 6 серпня 2002 року за наступних обставин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» функції з призначення і виплати пенсії особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Статтею 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Тобто, з 1 січня 2007 року функції з призначення, виплати та перерахунку пенсій, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», передано територіальним органам Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. ч.2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог і разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням наведеного, обов'язок по призначенню позивачу пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції вказаного Закону від 31 березня 2005 року, потрібно покласти на управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області оскільки місце проживання позивача м.Павлоград вул.. Харківська 120/12.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 94, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд-

ПОСТ АНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Дніпропетровській області, управління обласного пенсійного фонду України про визнання неправомірними дії посадових осіб управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Дніпропетровській області по відмові у призначення пенсії за вислугу років - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської

області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції вказаного Закону від 31 березня 2005 року з дня звернення із заявою про призначення пенеії.

В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у разі застосування судом ч.З ст. 160 КАС У країни" протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.О. Круговий