Справа № 352/3136/13-а (2а/352/182/13)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2017 р. м. Київ К/800/5393/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Шведа Е.Ю.
Калашнікової О.В.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:ГПУ - Чубенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюОСОБА_6
напостанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2015р.
у справі№352/3136/13-а
за позовомПершого заступника прокурора Івано-Франківської області, Фермерського господарства "Нива"
доУгринівської сільської ради
треті особиОСОБА_8
проскасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

29 липня 2008 року позивачі звернулись з позовами до Угринівської сільської ради Тисменицького району, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_8 про скасування рішень Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень», від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок», від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року».

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що перевіркою проведеною прокуратурою Тисменицького району в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Угринівській сільській раді виявлено порушення вимог земельного законодавства при прийнятті рішень в галузі регулювання земельних відносин. Зокрема, було встановлено, що 20.07.2007 року Х сесія ІV скликання Угринівської сільської ради розглянувши протест прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення ХVІ сесії ІV скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок» і виходячи з Генплану забудови с. Угринів та враховуючи, що на даний час вже розроблено проект детального планування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків площею 3,9 га із загальної площі 13,8 га в масиві «За малинівкою» с. Угринів пунктом 1 рішення надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу Угринівської сільської ради громадянам та жителям с. Угринів площею від 0,08 га до 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в масиві «За малинівкою» згідно поданих заяв, відразу передавши земельні ділянки у власність 37-м громадянам. 02.06.2007 року вказане рішення прокуратурою Тисменицького району було опротестоване, як незаконне. ХІХ сесією V демократичного скликання Угринівської сільської ради в задоволенні протесту було відмовлено. Тому просить скасувати вищевказане рішення.

Представник ФГ «Нива» свої позовні вимоги обгрунтував тим, що 28.03.2002 року ФГ «Нива» було надано 13,6 га земельної ділянки у довгострокове користування та вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку. Однак, договір оренди земельної ділянки площею 13,6 га Угринівською сільською радою укладений не був через безпідставне ухиляння відповідача від його укладання. Всупереч наведеному, своїм же рішенням 26.05.2005 року Угринівська сільська рада вирішила виділити та передати у власність 93-м громадянам та жителям с. Угринів земельні ділянки в масиві «За малинівкою», які в загальному складають 13,6 га. На протест прокуратури Тисменицького району від 12.06.2007 року №651, Угринівська сільська рада прийняла рішення від 20.07.2007 року, яким частково задоволила протест прокурора та надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок 37-м жителям с. Угринів в масиві «За малинівкою» із загальної площі земельної ділянки 13,6 га. 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельною ділянки площею 13,6 га., без згоди користувача ФГ «Нива». Вважає, що вищенаведені рішення Угринівської сільської ради не відповідають вимогам законодавства та прийняті з перевищенням наданих їй законом повноважень, а тому просить їх скасувати.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2015р., позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень», від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок», від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року».

Не погоджуючись з постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р. та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2015р. ОСОБА_6 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.03.2002 року рішенням Угринівської сільської ради рішення Угринівської сільської ради, ФГ «Нива» отримало 13,6 га земельної ділянки у довгострокове користування. Крім того, згідно тексту рішення було вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку, який укладений не був.

Рішенням 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельної ділянки площею 13,6 га., без згоди користувача ФГ «Нива», покликаючись на те, що ФГ «Нива» не використовує земельну ділянку взагалі.

26.05.2005 року Угринівська сільська рада виділила та передала у власність 93-м громадянам та жителям с. Угринів земельні ділянки в масиві «За малинівкою», які в загальному складають 13,6 га.

На протест прокуратури Тисменицького району від 12.06.2007 року №651, Угринівська сільська рада відреагувала прийняттям рішення від 20.07.2007 року, яким частково задовольнила протест прокурора та надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок 37-м, а не 93-м жителям с. Угринів в масиві «За малинівкою» із загальної площі земельної ділянки 13,6 га. Даним рішенням зазначеним 37-м громадянам надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок , зобов'язано їх виготовити проекти відведення земельних ділянок та передати їх на затвердження в сільську раду. Щодо решти 56-ти громадян перерахованих в рішенні від 26.05.2005р., то прийняття рішення про прийняття дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, з передачею земельних ділянок у власність буде прийнято й видано на руки після складання проекту детального планування на решту земельної ділянки із загальної площі 13,8 га.

Суди попередніх інстанцій розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги вмотивували свої рішення тим, що прийняті рішення Угринівської сільської ради від 22.02.2005р., 26.05.2005 р. та 20.07.2007 року не відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішенню Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009р., грубо порушують права, свободи та інтереси позивача Фермерського господарства «Нива».

Однак, колегія суддів вважає такі висновки судів передчасними, враховуючи наступне.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи дану справу та приймаючи рішення про задоволення позовних вимог не звернули уваги на ту обставину, що вирішення даного спору в будь-якому випадку впливає на права та обов'язки 93-х громадян та жителів с. Угринів, яким оскаржуваними рішеннями Угринівської сільської ради від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок» та від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року» виділено, надано дозвіл на складання проектів землеустрою та деяким з них було передано у власність земельні ділянки під будівництво та обслуговування житлових будинків.

Крім того, деякі з зазначених 93-х осіб під час розгляду справи в суду першої інстанції звертались до суду з відповідними клопотаннями про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб (а.с. 211-243, т.1), однак в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні судові рішення за наслідками їх розгляду.

Також як вбачається з матеріалів справи, рішеннями від 24.09.2010р. ОСОБА_8 (а.с. 56, т.3), ОСОБА_9 (а.с. 60, т.3), ОСОБА_7 (а.с. 64, т.3) земельні ділянки передано у власність, що безпосередньо впливає на їх права.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

При цьому статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, надано права та обов'язки, визначені у статті 49 цього Кодексу.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Колегія суддів приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій по даній справі були прийняті судові рішення, які безпосередньо стосуються прав та обов'язків третіх осіб (ймовірних власників земельних ділянок, яким оскаржуваними рішеннями Угринівської сільської ради від 26.05.2005 року та від 20.07.2007 року виділено земельні ділянки), які, в свою чергу, не були залучені до участі в даній справі, та не були повідомлені про можливість вступити у дану справу.

Таким чином, по даній справі прийнято судовий акт, який стосується прав третіх осіб, які не були залучені до участі в даній справі, що є порушенням норм процесуального права, яке не може бути виправлене судом касаційної інстанції.

Крім того, судами попередніх інстанцій позивачам поновлений строк звернення до суду.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції також передчасним, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України (в редакції станом на час звернення з позовом - 29.07.2008) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Водночас судами не було чітко зазначено, в чому полягає поважність пропуску строку, враховуючи що з позовом про скасування рішення Угринівської сільської ради від 20.07.2007 року № 651 прокурор звернувся - 29.07.2007р., а ФГ "Нива" з позовом про скасування рішень Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року, від 26.05.2005 року, від 20.07.2007 року № 651 подано - 29.07.2007р.

Таким чином, для вирішення питання щодо наявності поважних причин поновлення строку звернення до суду, мають значення обставини, які об'єктивно перешкоджали Першому заступнику прокурора Івано-Франківської області та Фермерському господарству "Нива" звернутися до суду в межах строку звернення до суду. В той же час, наявність таких обставин позивачами не обґрунтовано.

Крім того, частиною третьою статті 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про прокуратуру" у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду.

Таким чином, у разі відхилення протесту прокурор може звернутися з заявою до суду протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту. Встановлений Законом України "Про прокуратуру" п'ятнадцятиденний строк звернення до суду обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення протесту і його перебіг ніяким чином не стосується загального шестимісячного строку звернення до суду.

Зазначені обставини судом першої інстанції також не досліджувались.

Крім того, відповідно до ст. 116 КАС України суд може своєю ухвалою об'єднати в одне провадження кілька однорідних позовних вимог за позовами одного й того ж позивача до того ж відповідача чи до різних відповідачів або за позовними заявами різних позивачів до одного й того самого відповідача, а також роз'єднати одну чи декілька поєднані в одне провадження позовні вимоги у самостійні провадження, якщо їхній спільний розгляд ускладнює чи сповільнює вирішення справи.

Виходячи зі змісту зазначеної норми підставами для об'єднання позовів можуть бути: наявність однорідних позовних вимог у позовних заявах одного й того ж позивача до того ж відповідача чи до різних відповідачів; наявність однорідних позовних вимог за позовними заявами різних позивачів до одного і того ж відповідача.

Однорідність позовних вимог може проявлятися у тому, що позовні вимоги, заявлені у цих заявах, випливають з одних і тих самих або подібних правовідносин.

У даній справі перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся з позовом про скасування рішення Угринівської сільської ради від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року», яким Угринівська сільська рада надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зобов'язано виготовити проекти відведення земельних ділянок та передати їх на затвердження в сільську раду.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету позову Першого заступника прокурора Івано-Франківської області та зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у даному спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції. Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

В свою чергу Фермерське господарство «Нива» звернулося з позовом про скасування рішень Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень», від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок», від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року».

Так, рішенням 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє попереднє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельної ділянки площею 13,6 га.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Статтею 172 цього Кодексу встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначені положення Основного Закону кореспондуються з пунктом "в" статті 5 Земельного кодексу України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Отже правовідносини, що склалися між Фермерським господарством «Нива» та Угринівською сільською радою в частині позовних вимог про скасування рішення від 22.02.2005 року стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на спірну земельну ділянку.

Так, сільська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 14 лютого 2012 року, 06 листопада 2012 року та 01 жовтня 2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа в частині позовних вимог Фермерського господарства «Нива» про скасування рішень Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень» підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, в даному випадку в одне провадження об'єднано справи з різною юрисдикцією.

Отже, при новому розгляді необхідно також вирішити питання щодо можливого роз'єднання позовних вимог у самостійні провадження.

Судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст.159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст.220 КАСУ допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить усунути недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2015р. скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: