Справа № 804/3811/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 р. Справа № 804/3811/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняВоробйовій П.В.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Грановський М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування наказів №1815 від 28.04.2017р., №161/ос від 15.05.2017р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
15.06.2017р. ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 21.08.2017р., просить:
-визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №1815 від 28.04.2017р. в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ;
-визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №161о/с від 15.05.2017р., яким звільнено зі служби в Національній поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, дільничного офіцера поліції сектору превенції Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції з 15.05.2017р.;
-поновити ОСОБА_3 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
-стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.05.2017р. по дату поновлення на посаді.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.02.2008р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. 22.04.2017р. відносно позивача було складено протокол працівниками ДАІ про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, що стало підставою для проведення службового розслідування, яке, на думку позивача, прийшло до хибного висновку про грубе порушення позивачем вимог чинного законодавства, що призвело до подальшого звільнення позивача з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції Петропавлівського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. 28.04.2017р. відповідачем було видано наказ №1815 про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб органів поліції, у тому числі і позивача за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 3.3 - 3.4, 4.1-4.2,5.1 Інструкції про порядок експлуатації службового автотранспорту, затвердженої наказом ГУНП від 15.01.2016р. № 63 ( далі - Інструкція №63), пункту 4.5.4 Настанови з автомобільної служби в органах та підрозділах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 25.11.1996р. №818 ( далі - Наказ №818), що виразилося у керуванні службовим автомобілем без проходження медогляду та інструктажу водіїв перед виїздом на лінію, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, виїзду без оформлення відповідної службової документації, внесення відомостей до дорожнього листа, які не відповідають дійсності, порушення режиму роботи транспортних засобів відділення поліції та безпідставного зберігання службового автомобіля за межами відділення поліції на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Водночас, позивач зазначив, що на момент прийняття вказаного наказу постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності була відсутня, проте, не дочекавшись вказаної постанови суду, 15.05.2017р. позивача було звільнено зі служби в поліції у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. 22.05.2017р. постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області позивача було визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, проте, за ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вказана постанова суду була скасована, а провадження було закрито. Позивач вважає, що наказ №1815 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та наказ №161 о/с про його звільнення є незаконними, так як вина позивача за ч.1 ст.130 КУпАП не доведена та не встановлена, а тому позивач вважає його звільнення незаконним. Також, у заяві про зміну підстав позову від 21.08.2017р. позивач посилається на те, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності був протокол, складений працівниками ДАІ 22.04.2017р., проте обставини, викладені у вказаному протоколі не відповідають дійсності і були спростовані постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2017р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у якій суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення і закрив провадження у справі. За наведеного, позивач вважає, що незаконність його звільнення є очевидним та наведені відповідачем підстави для звільнення не знайшли свого підтвердження та спростовані судовим рішенням.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні та у письмових запереченнях на позов проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став висновок службового розслідування від 28.04.2017р. за фактом порушення транспортної дисципліни позивачем, що виразилося у керуванні службовим автомобілем без проходження медогляду та інструктажу водіїв перед виїздом на лінію, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, виїзду без оформлення відповідної службової документації, внесення відомостей до дорожнього листа, які не відповідають дійсності, порушення режиму роботи транспортних засобів відділення поліції та безпідставному зберіганні службового автомобіля за межами відділення поліції, що є порушенням вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 3.3 - 3.4, 4.1-4.2,5.1 Інструкції № 63, пункту 4.5.4 Наказу №818. При цьому, при прийнятті наказу про звільнення позивача зі служби в поліції було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку позивача та ставлення до виконання службових обов'язків. Представник відповідача вважає, що постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2017р. по справі №188/589/17 не є належним та допустимим доказом відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, оскільки підставами для закриття адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було лише порушення порядку складання процесуальних документів з боку інспекторів патрульної поліції, а тому вказана постанова не спростовує підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, оскільки підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни та відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності не є підставами для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності і не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення службової дисципліни. За викладеного, представник відповідача вважає, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення ГУНП діяло у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
У судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.09.2017р.
У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.
З 06.02.2008р. ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
06.11.2015р. ОСОБА_3 був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, а 07.11.2015р. прийнятий на службу до Національної поліції України, що підтверджується відомостями, наведеними у копії трудової книжки позивача (а.с.8).
22.04.2017р. близько 00:20 годин поліцейськими взводу забезпечення супроводження ГУНП спільно з поліцейськими ВІОС УКЗ ГУНП під час відпрацювання території Дніпропетровської області з метою виявлення поліцейських, які порушують транспорту дисципліну, складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні дільничного офіцера поліції сектору превенції Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3.
З даного приводу ГУНП в Дніпропетровській області було проведено службове розслідування під час якого встановлено факт відмови позивача від проходження медичного обстеження з метою встановлення стану сп'яніння та порушення порядку експлуатації службового автотранспорту, що є грубим ігноруванням вимог чинного законодавства ОСОБА_3 у зв'язку з чим за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 3.3 - 3.4, 4.1-4.2,5.1 Інструкції № 63, пункту 4.5.4 Наказу №818 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно наказу №1815 від 28.04.2017р. (а.с.6).
15.05.2017р. ОСОБА_3 на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» було звільнено з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, що підтверджується копією витягу з наказу №161 о/с (а.с.7).
22.06.2017р. постановою апеляційного суду Дніпропетровської області вищевказана постанова суду від 22.05.2017р. була скасована, а провадження у даній справі було закрито у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП (а.с.48-51).
Позивач вважає наказ №1815 від 28.04.2017р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, наказ №161 о/с від 15.05.2017р. незаконними, просить їх скасувати, поновити його на посаді та стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що протокол про правопорушення, складений працівниками ДАІ 22.04.2017р. з порушенням вимог чинного законодавства, пояснення свідків були записані не так як повідомляли свідки, у зв'язку з чим апеляційний суд Дніпропетровської області дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення і закрив провадження у справі.
Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність обгрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Порядок та умови проходження служби у органах поліції, притягнення до дисциплінарної відповідальності врегульовані Законом України «Про Національну поліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114, Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179 ( далі - Правила етичної поведінки поліцейського), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. № 230 ( далі - Інструкція №230), а також п.9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 23.12.2015р. №901-УІІІ, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22.02.2006р. №3460.
За п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Абзацами 1,2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівників органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту ОВС визначено, що особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника ОВС України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань на життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі на інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотримання громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати у належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
У відповідності до вимог ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС на осіб рядового і начальницького складу ОВС за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно до ст.14 Дисциплінарного статуту, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид дисциплінарного стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Також і розділом ІІ Інструкції № 230 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, вчинення особами РНС діянь, які порушують службову дисципліну, а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.
Згідно розділу УІ цієї Інструкції встановлено, що особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право, зокрема, отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування; відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржити рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником - розділ УІІІ Інструкції №230.
Як встановлено у ході судового розгляду справи із пояснень представників сторін, а також із наданих суду документів, позивача було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за результатами проведеного посадовими особами відповідача службового розслідування у спосіб та у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом ОВС та Інструкцією №230 з підстав скоєння ним дисциплінарного проступку, а саме: 22.04.2017р. близько 00:20 годин поліцейськими взводу забезпечення супроводження ГУНП спільно з поліцейськими ВІОС УКЗ ГУНП, під час відпрацювання території Дніпропетровської області з метою виявлення поліцейських,які порушують транспортну дисципліну, по провулку Роздольний біля будинку 49 у селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області було зупинено службовий автомобіль ВАЗ 2107, н.з. 04 2293, під керуванням молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, який перебував поза службою у однострої та за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп'яніння (сильний запах алкоголю з рота, нечітка мова). Ураховуючи наявні ознаки, йому було запропоновано пройти медичний огляд на встановлення стану сп'яніння. Поліцейський ОСОБА_3 погодився на проходження медичного огляду в медичному закладі м. Павлограда. Надалі, прибувши до м. Павлограда, куди також приїхав і начальник Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_6, молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння у медичному закладі м. Павлограда, куди прибув разом з поліцейськими ГУНП, відмовився. У подальшому, у присутності двох свідків молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 було запропоновано пройти алкотест «Драгер» та обстеження стану сп'яніння у медичному закладі, але останній відмовився, що також підтверджено поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 В результаті чого поліцейським взводу супроводження ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_7 стосовно молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №182519 за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена п.1 ст.130 КУпАП. Під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 від підпису та надання пояснень відмовився, що і було зафіксовано у присутності свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Також, службовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_3 21.04.2017р. було здійснено виїзд на службовому автомобілі ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 (відповідно до наказу Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП від 04.01.2017р. №5 службовий автомобіль ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 закріплено за дільничним офіцером поліції сектору превенції Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3) з порушенням вимог пунктів 3.3 -3.4,3.7 наказу ГУНП від 15.01.2017р. №63, оскільки медичного огляду та інструктажу водіїв 21.04.2017р. він не проходив, необхідні відмітки до журналу обліку виїзду транспортних засобів не вносилися та відповідно до графіку чергувань Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП, затвердженого начальником відділення поліції з 19.04.2017р. по 25.04.2017р. до чергувань не залучався. Також встановлено, що молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 до дорожнього листа службового автомобіля ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 за 21.04.2017р. внесено відомості, які не відповідають дійсності, в частині повернення службового автомобіля 21.04.2017р. о 19:00 годині,оскільки встановлено факт експлуатації зазначеного автомобіля до 00:20 годин 22.04.2017р., а із пояснень працівників поліції Петропавлівського ВП ОСОБА_11 та ОСОБА_12, службовий автомобіль ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1,яким керує молодший лейтенант поліції ОСОБА_3, зберігався за місцем мешкання водія у с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.87-142).
Також у межах проведеного службового розслідування, ОСОБА_3 у поясненнях від 24.04.2017р. відмовився від надання пояснень згідно до ст.63 Конституції України, що підтверджується копією відповідних пояснень (а.с.132).
Вказані обставини та факти, що були підставами притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не були спростовані позивачем та його представником жодними належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст.69-70 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, у порушення вказаної норми законодавства ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідного медичного огляду та відповідний медичний огляд сам не пройшов у встановленому законодавством порядку у будь-якому іншому медичному закладі, відповідного документу ні у ході службового розслідування, ні суду не надано позивачем.
Відповідно до п.3.3 - 3.4 Інструкції №63 перед випуском службового автомобіля на лінію має бути проведено передрейсовий медичний огляд та інструктаж водія, перевірка технічного стану та комплектності транспортного засобу; передрейсовий медичний огляд водіїв здійснює уповноважений медичний працівник.
За результатами передрейсового медичного огляду уповноважений медичний працівник проставляє у дорожньому листі та журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв відповідні відмітки; передрейсову перевірку технічного стану та комплектності службових автомобілів структурних підрозділів, відділів, відділень поліції здійснює уповноважена особа, призначення дорученням його керівника.
Згідно п.4.1 Інструкції №63, режим роботи транспортних засобів структурних підрозділів, відділень поліції ГУНП, встановлюється з 8:00 до 19:00 години. У виняткових випадках, за погодженням керівника структурного підрозділу відділу, відділення поліції ГУНП, експлуатацію транспортного засобу може бути подовжено до 20:00 години, про що водій інформує відповідальну особу структурного підрозділу, відділу, відділення поліції ГУНП.
Пункт 4.2 вказаної Інструкції передбачає, що робота службового транспортного засобу може бути дозволена до 21:00 години за усною вказівкою начальника або заступника начальника ГУНП відділу, відділення поліції ГУНП, про що водій інформує відповідальну особу структурного підрозділу, відділу, відділення поліції ГУНП.
Відповідно до п.5.2 Інструкції №63 зберігання службових транспортних засобів поза межами встановлених для цього місць забороняється.
Як пояснив сам позивач у судовому засіданні, йому були відомі вищевказані умови використання і зберігання автомобілю, який за ним закріплений та позивач не зміг пояснити причин порушення порядку та умов використання і зберігання службового автотранспорту, який за ним був закріплений, а також і не зміг спростувати фактів використання транспортного засобу поза межами 21:00 години без дозволу та вказівок начальника або заступника ГУНП будь-якими належними та допустимими доказами.
Також позивачем не було наведено достатніх обставин та доказів, які б свідчили про те, чому він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у медичному закладі м. Павлограда, а також і не зміг пояснити чому він після відмови від проходження медичного огляду у м. Павлограді, маючи сумніви у об'єктивності проведення такого медичного огляду лікарями у м. Павлограді, протягом двох годин самостійно не пройшов медичний огляд на стан сп'яніння у будь-якому іншому медичному закладі для того, щоб довести належними доказами відсутність стану сп'яніння.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, як поліцейський, який сам неухильно повинен дотримуватися вимог закону, та, будучи обізнаним із нормативно-правовими актами, які регулюють питання використання службового автотранспорту у органах поліції, умисно допустив грубі порушення службової дисципліни, проігнорувавши Правила дорожнього руху, а також проігнорувавши вищевказані вимоги Інструкції та накази керівництва поліції.
Є безпідставними доводи позивача та його представника з приводу незаконності звільнення позивача з посади до моменту встановлення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за рішенням суду, оскільки звільнення позивача до прийняття рішення суду у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не може ототожнюватися з відсутністю в його діях порушення службової дисципліни, Правил етичної поведінки поліцейського, а тому звільнення позивача з поліції за порушення службової дисципліни здійснено правомірно, оскільки Правила етичної поведінки поліцейського мають бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В той же час, і ч.1 ст. 71 вказаного вище Кодексу, покладає обов'язок позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Позивачем та його представником не було надано жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про відсутність у діях позивача порушення вимог службової дисципліни та Правил етичної поведінки поліцейського з урахуванням вчинення позивачем дій, що виразилися у порушенні службової дисципліни при використанні та зберігання транспортного засобу, який був за ним закріплений та позивач був обізнаний із наказами та Інструкціями з приводу його використання та зберігання, а також з урахуванням і вчинення дій, які зафіксовані 22.04.2017р. щодо керування транспортним засобом, який перебував у користуванні позивача, у стані алкогольного сп'яніння о 00:20 годині (зазначений факт жодним доказом не спростований), що є несумісним з перебуванням його на посаді поліцейського.
При цьому, слід зазначити, що судом не може бути покладено в основу даного судового рішення посилання позивача на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2017р. у справі №188/589/17 за якою закрито провадження у адміністративній справі за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказана постанова не може бути належним доказом відсутності у діях ОСОБА_3 складу дисциплінарного проступку за невиконання або неналежне виконання службової дисципліни.
Також судом враховується і те, що зі змісту вказаної вище постанови суду вбачається, що підставами для закриття адміністративної справи стосовно ОСОБА_3 було порушення порядку складання процесуальних документів з боку інспекторів поліції, проте зазначений факт не свідчить про звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок, суть якого полягає у невиконання або неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення відповідно до постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2017р. не є підставою для звільнення ОСОБА_3 від дисциплінарної відповідальності за порушення (невиконання або неналежне виконання) службової дисципліни та ніяким чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення службової дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої було притягнуто ОСОБА_3 за оспорюваними наказами.
Є неспроможними також і доводи позивача про суворість застосованого дисциплінарного стягнення, оскільки тяжкість дисциплінарного проступку полягає саме у відмові поліцейського у виконання чинного законодавства, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння та не проходженні такого огляду самостійно в іншому будь-якому закладі, а також у тому, що позивач, як поліцейський, був обізнаний із правилами використання, зберігання транспортного засобу, який за ним закріплений та, ігноруючи вказані нормативно-правові акти, умисно допустив використання транспортного засобу після 19:00 години без проходження медичного огляду, інструктажу, без відмітки у дорожньому листі відповідних працівників та без усного дозволу керівництва, що є грубим порушенням ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 3.3 - 3.4, 4.1-4.2,5.1 Інструкції № 63, пункту 4.5.4 Наказу №818, а тому такі дії поліцейського є несумісними з морально-етичними правилами поведінки, які висуваються до поліцейського.
В той же час, відповідачем надано у повній мірі належні та допустимі докази, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача з займаної посади зі служби у поліції.
Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності та законності прийняття оспорюваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача з займаної посади у органах поліції, суд приходить до висновку про те, що оспорювані накази прийнято відповідачем у межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Виходячи з того, що оспорювані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення позивача з посади є законними та правомірними, то позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними вимогами, не підлягають задоволенню.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування наказів №1815 від 28.04.2017р., №161/ос від 15.05.2017р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений -25.09.2017р.

Суддя С.О. Конєва