Справа № 640/7916/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р.Справа № 640/7916/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31.05.2017р. по справі № 640/7916/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання незаконною, скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить: поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії №0065 від 18.04.2017 року; визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії №0065 від 18.04.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 93 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.; закрити провадження у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Ухвалою Київського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання незаконною, скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, з огляду на таке. Вказує, що в обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначив, що наведені позивачем підстави пропуску строку не є поважними. Проте зі змісту клопотання про поновлення строку вбачається, що позивач обґрунтовував поважність причин пропуску строку зокрема тим, що витратив значний час на отримання правової допомоги, оскільки не є фахівцем у галузі права і не був обізнаний про скорочений строк звернення до суду в даній категорії справ. Зазначає, що позовна заява була складена адвокатом 24 травня 2017 року в день звернення до нього позивача, а подана до суду 29 травня. Той факт, що договір з представником датовано 24.04.2017 свідчить лише про наявність описки в даті та номері договору, оскільки в той день в квітні насправді був укладений інший договір зі схожим номером - з ОСОБА_2, справа якого розглядається в Київському районному суді м. Харкова. З урахуванням доводів позовної заяви, залишення позову без розгляду порушує право позивача на доступ до правосуддя. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Право на ефективний засіб юридичного захисту є базовим правом громадянина. Так згідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. На підставі вищевикладеного просить ухвалу Київського районного суду від 31 травня 2017 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головним управлінням Держпраці у Харківській області до суду подано письмове заперечення, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того що позивачем пропущено 10 денний строк на звернення з позовною заявою .

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 14.04.2017 року головним державним інспектором відділу нагляду на виробництві і на обєктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 93 КУпАП, розгляд справи призначено на 18.04.2017 року о 13-00 год., про що вказано в протоколі, та який отримано цього ж дня отримано ОСОБА_1

Постановою головного державного інспектора відділу нагляду на виробництві і на обєктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_3 від 18.04.2017 року №0065, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 93 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.; вказано про правопорушника оскаржити постанову протягом 10 днів з дня її винесення до вищестоящого органу або до суду.

Копію оспорюваної постанови ОСОБА_1 отримав 18.04.2017 року, про що поставив власноручний підпис у відповідній графі, однак до суду позивач звернувся лише 29.05.2017 року, тобто майже через півтори місяці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позову , виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

На підставі ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Позивач просить поновити строк звернення, який ним був пропущений у зв'язку з тим, що він втратив час на пошук представника для захисту власних інтересів, з урахуванням часу необхідного для вивчення матеріалів та підготовки позову.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, повязані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Однак, вказані позивачем причини пропуску 10-тиденного строку звернення до суду за захистом своїх прав не є поважними, після винесення та отримання оскаржуваної постанови 18.04.2017 року позивач звернувся до суду лише 29.05.2017 року.

З моменту винесення постанови про адміністративне правопорушення до звернення позивача до суду пройшов значний час, строк звернення до суду пропущено більше ніж вдвічі.

Причини пропуску строку, заявлені позивачем не мають обґрунтованої конкретики, а носять загальний характер, жодними доказами не підтверджені, тому судом бути враховані не можуть.

Позивачу, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення, чітко роз'яснено процедуру оскарження даної постанови, про що свідчить підпис на оскаржуваній постанові.

Враховуючи викладене причини пропуску строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, не є поважними.

Щодо посилання позивача, що судом першої інстанції не вірно встановлено дату укладення договору про надання правової допомоги 24.04.2017 р., тоді як насправді договір було укладено 24.05.2017 р., таким чином судом першої інстанції не враховано наявність описки в даті договору, колегія суддів зазначає наступне.

Навіть якщо договору про надання правової допомоги було укладено 24.05.2017 р. з урахуванням вищенаведеного, це не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду .

Колегія суддів зазначає, що в суду першої інстанції були відсутні підстави об'єктивно вважати що договір про надання правової допомоги було укладено 24.04.2017 р., бо докази в підтвердження даного факту у суду першої інстанції були відсутні, крім того вони не надані і до суду апеляційної інстанції.

Щодо посилань позивача на той факт, що даним рішенням суду порушено його право на звернення до суду та на судовий захист, колегія суддів зазначає наступне.

Закони України чітко передбачають строки звернення до суду з позовом, порушення яких тягне за собою залишення позову без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що оскільки провадження по справі не було відкрито, то позивач з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України не позбавлений права повторного звернення до суду з даним позовом.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного та ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31.05.2017р. по справі № 640/7916/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2017 р.