Справа № 295/3991/17
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 вересня 2017 року м.Київ К/800/31533/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Голяшкін О.В., перевіривши касаційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період його роботи будівельником РБУ-2 Житомирського обласного ремонтно-будівельного тресту з 25 липня 1988 року по 20 липня 1995 року та призначити з 16 серпня 2016 року пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу у період роботи будівельником РБУ-2 Житомирського обласного ремонтно-будівельного тресту з 25 липня 1988 року по 20 липня 1995 року.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно положень вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Зі змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії за віком, оскільки досяг віку 60 років.

Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 03 лютого 2017 року повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення йому пенсії за віком з тих підстав, що страховий стаж становить 11 років 6 місяців 25 днів, а не 15 років, як цього вимагає Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Зазначено, що період роботи з 25 липня 1988 року по 20 липня 1995 року в РСУ-2 Облремстройтресту не може бути зараховано до страхового стажу, оскільки записи №3-5 в трудовій книжці НОМЕР_1 завірені печаткою УРСР, яка, на думку відповідача, не може бути прийнята до уваги, оскільки Актом проголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Крім того, відсутні інші документи, які б підтвердили даний період роботи.

Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивача, ОСОБА_1 25 липня 1988 року прийнято на роботу каменяром 3-го розряду в РСУ-2 Облремстройтресту та 20 липня 1995 року звільнено на підставі ст.38 КЗпП України. Останній запис завірено печаткою з реквізитами Української радянської соціалістичної республіки.

Згідно п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162, яка була чинна на момент звільнення позивача з РСУ-2 Облремстройтресту, при звільненні робітника або службовця усі записи про роботу, нагородження й заохоченнях, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально вповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими.

Крім того, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що працював на РСУ-2 Облремстройтресту прорабом та підтвердив, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з підприємством, працював у підпорядкуванні свідка у спірний період. Трудова книжка свідка також містить записи про роботу, які теж засвідчені печаткою УРСР.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що робота позивача у період з 25 липня 1988 року по 20 липня 1995 року в РСУ-2 Облремстройтресту підтверджується належними записами, наявними у трудовій книжці, що свідчить про необґрунтованість відмови відповідача у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з посиланням на неможливість включення вказаного періоду роботи до страхового стажу через проставлення підприємством печатки із зазначенням УРСР.

Обставини, зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.211, 213, п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Голяшкін