Справа № 128/4128/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м.Київ К/800/43827/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення 23-ї сесії 6-ого скликання від 21 травня 2013 року про відмову в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області; зобов'язати затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідачем шляхом протиправних дій та протиправної бездіяльності чиняться перешкоди в отриманні нею правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 грудня 2013 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, позов задоволено частково; визнано протиправним і скасовано рішення 23-ї сесії 6-ого скликання Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 травня 2013 року щодо відмови в затверджені технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області; зобов'язано відповідача розглянути питання щодо затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі зазначає, що у позивача відсутні права на спірну земельну ділянку, а тому відсутні і підстави для затвердження її меж.

ОСОБА_3 у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до свідоцтва про право власності від 08 червня 2004 року №283 житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області належав на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожному.

Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2004 року №562/2001 ОСОБА_3 є спадкоємицею 1/2 частки майна чоловіка ОСОБА_5, померлого 02 червня 2000 року. Спадкове майно складається з 1/2 частки житлового будинку 1963 року побудови з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1

З архівної довідки від 21 липня 2004 року №212 вбачається, що в протоколі №6 загальних зборів колгоспників колгоспу ім.Леніна с.Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області від 26 липня 1962 року записано, що ОСОБА_5, чоловікові позивачки, виділено нову присадибну ділянку площею 0,28 га з присадибного фонду колгоспників.

З архівної довідки від 10 листопада 2008 року №477 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради народних депутатів від 28 березня 1996 року №5 «Про передачу земель у приватну власність», затвердженого рішенням 5-ї сесії 22-ого скликання Малокрушлинецької сільської ради народних депутатів від 28 травня 1996 року, передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 всього 0,50 га землі, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га.

У зв'язку з прийняттям спадщини за законом на будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 звернулась до сільської ради із заявою про надання у власність земельної ділянки площею 0,50 га.

Рішенням 13-ї сесії 4-ого скликання Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20 вересня 2004 року внесено зміни до рішення 5-ї сесії 22-ого від 28 травня 1996 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,50 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_5», відповідно до якого ОСОБА_3 надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га., зобов'язано землевпорядника сільської ради внести зміни в земельно-облікові документи та гр.ОСОБА_3 замовити виготовлення технічної документації по видачі державного акту на право приватної власності на землю.

Згідно довідки Малокрушлинецької сільської ради від 20 липня 2012 року №371 відповідно до Земельно-кадастрової книги №279 за ОСОБА_3 рахується 0,50 га землі, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка розташована в межах населеного пункту в АДРЕСА_1; для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га, яка розташована в межах населеного пункту в с.Малі Крушлинці поле №11.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_3, які розташовані в с.Малі Крушлинці розроблена Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру на площу земельної ділянки розміром 0,50 га, яка рахується за ОСОБА_3 згідно Земельно-кадастрової книги сільської ради та рішення 13-ї сесії 4-ого скликання Малокрушлинецької сільської ради від 20 вересня 2004 року, яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку.

25 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням 23-ї сесії 6-ого скликання Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 травня 2013 року ОСОБА_3 відмовлено у затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с.Малі Крушлинці по АДРЕСА_1, 39 на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області з тих підстав, що технічна документація ОСОБА_3 виготовлена з численними порушеннями, а саме: в абзаці п'ятому Пояснювальної записки розробник неправдиво повідомляє, що обстежено і встановлено зовнішні межі земельної ділянки разом із суміжними власниками і землекористувачами, зокрема топографом було обміряно сусідню земельну ділянку із житловим будинком і господарськими будівлями по АДРЕСА_1,39а. Сільська рада звернулася до директора ДП «Поділлягеодезкартографія» з проханням усунути недоліки, проте в абзаці шостому Пояснювальної записки розробник вказує, що заяв та скарг не надійшло. В акті встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки невірно вказані сусіди.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч.ч.8, 9, 10 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормами Земельного кодексу України передбачено обов'язок органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування прийняття рішень про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність.

Як передбачено ч.ч.1, 6 ст.186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно п.«д» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, організація землеустрою.

Відповідно до ст.181 Земельного кодексу України землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Згідно ст.184 Земельного кодексу України землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; ґ) складання проектів впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань та створення нових; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель; з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель; и) здійснення авторського нагляду за виконанням проектів з використання та охорони земель; і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст.56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Тобто, складовою технічної документації із землеустрою є план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст.198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що зі змісту виготовленої технічної документації земельної ділянки ОСОБА_3, у затверджені якої відмовлено сільською радою, вбачається, що ОСОБА_3 належить дві земельних ділянки з різним цільовим призначенням, які розташовані на території Малокушлинецької сільської ради, але в різних місцях, а саме: по АДРЕСА_1, с.Малі Крушлинці та в полі №11 на території Малокрушлинецької сільської ради. Межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлені в натурі в присутності землевласника та погоджені з суміжними землевласниками, про що свідчать складені акти, зауважень та скарг при встановленні меж земельних ділянок не заявлено, у зв'язку с чим є необґрунтованими посилання відповідача у спірному рішенні на ті обставини, що технічна документація ОСОБА_3 виготовлена з численними порушеннями.

Крім того, судами встановлено, що ОСОБА_3 виготовила технічну документацію на земельну ділянку розміром, яка їй була виділена рішенням Малокрушлинецької сільської ради від 20 вересня 2004 року у власність для обслуговування будинку та іншого цільового призначення, вказаною земельною ділянкою вона тривалий час користується. Факту включення позивачем до площі земельної ділянки сусідньої земельної ділянки належними доказами не підтверджено.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказані критерії, хоча і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Оскаржуване рішення сільради вищезазначеним вимогам, зокрема щодо його обґрунтованості, розсудливості, пропорційності, дотримання прав та інтересів усіх осіб, не відповідає.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо протиправної та безпідставної відмови відповідача у затвердженні позивачу технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, в натурі (на місцевості) та скасування оскаржуваного рішення Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 травня 2013 року.

Щодо вимог в частині зобов'язання відповідача затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області судами вірно, з урахуванням виключної компетенції відповідача, зобов'язано Малокрушлинецьку сільську раду Вінницького району Вінницької області розглянути питання щодо затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді