Справа № 554/3652/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.09.2017 Справа № 554/3652/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

5 травня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому зазначила, що 29 березня 2017 року відповідно до постанови № 5 Адміністративної комісії виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради на підставі ст. 152 КУпАП була піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що станом на 10 год. 10 хв. 6 березня 2017 року вона, як директор магазину «Ярмарок», що по вулиці Соборності, 30/12 в м. Полтава, не забезпечила прибирання прилеглої до магазину території, чим порушила вимоги статті 27 «Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава».

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого їй порушення, вона зазначила, що до її службових обовязків прибирання вказаної території не входило, оскільки цей обовязок відповідно до Договору оренди приміщення та Договору на покриття експлуатаційних витрат, укладеного між власником будинку та КП «ЖЕО № 2», покладено на балансоутримувача будинку, в якому знаходиться магазин, приміщення під яким перебувало в оренді. Крім того, всупереч ствердженому в оскаржуваній постанові, прибудинкова територія за вказаною адресою була прибрана. Притягнення її до відповідальності відповідачем вважає незаконним, а винесену ним постанову протиправною, в звязку з чим і просить скасувати її як таку.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що саме до обовязків позивачки має входити, хоча це і не зазначено в її службових обовязках, прибирання прилеглої до магазину території, оскільки при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності винуватих за це осіб, вони не встановили інших, а тому стягнення наклали саме на позивачку. Вважає, що посадові обовязки, надані позивачкою при притягненні її до відповідальності, повинні бути іншими і містити обовязок останньої на прибирання території, інакше не зрозуміло, хто це повинен робити. З цих міркувань вона наполягала на законності притягнення позивачки до відповідальності на підставі наявних, як на її думку, доказів, а тому заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд у цьому відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносни.

Відповідно до постанови № 5 Адміністративної комісії виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради від 29 березня 2017року (а. с. 14) ОСОБА_1 піддана адміністративному стягненню на підставі ст. 152КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що станом на 10 год. 10 хв. 6 березня 2017 року вона, як директор магазину «Ярмарок», що по вулиці Соборності, 30/12 в м. Полтава, не забезпечила прибирання прилеглої до магазину території, чим порушила вимоги статті 27 «Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава».

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує наступне.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Диспозиція зазначеної норми є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють відповідні правила, в даному випадку щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах, невиконання яких і тягне за собою, встановлену законом відповідальність.

При притягненні позивачки до відповідальності були грубо порушені вимоги КУпАП як при складенні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення (стаття 256), так і при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови (статті 280 та 283), оскільки в названих процесуальних документах не була розкрита суть інкримінованого їй порушення, а зроблено лише посилання на статтю 27 «Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава» без розкриття її змісту, а також були проігноровані норми КУпАП при оцінці доказів, покладених в основу обвинувачення позивачки, що є недопустимим, так як порушує її конституційне право на захист особи.

Між тим, судом встановлено, що відповідно до пп. 6.2.4 п.6 Договору оренди приміщення, адміністратором в якому працювала позивачка, обовязок щодо забезпечення Орендаря комунальними послугами покладено на Орендодавця, який є балансоутримувачем приміщення (а. с. 4-10), і яким укладено Договір на покриття експлуатаційних витрат № 166 з КП «ЖЕО № 2 на прибирання прибудинкової території (а. с. 3) і здійснюється оплата за це.

Отже, судом встановлено, що не тільки позивачка, яка на той час являлась найманим працівником в орендованому приміщенні, до посадових обовязків якої не входило прибирання території (а. с. 11-12), а й Орендар відповідно до Договору оренди приміщення не зобовязані утримувати прибудинкову територію, оскільки це є обовязком Орендодавця, який і повинен нести відповідальність в разі порушення вимог «Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава», чого оскаржуваною постановою встановлено не було.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови, дає підстави суду констатувати, що вона не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому судом розцінюється як протиправна.

Зокрема, в ній не наведено спростувань доводів позивачки на заперечення ним факту вчинення інкримінованого їй правопорушення, допущені інші порушення вимог закону.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд керується вимогами статті 69 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків. письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідач, який є субєктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду достатніх та допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б безперечно підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивачки щодо відсутності в її діях складу такого правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови в частині притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача про мотиви і підстави притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення, у інтерпретації викладених нею, оскільки вони є процесуально неспроможними та перебувають за межами процесуального регулювання дій субєктів правозастосування і на законі не грунтуються.

Щодо вимог позивачки про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її субєктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак, обовязковою умовою здійснення такого захисту судом є обєктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивачку адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивачки.

Суд констатує, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись статтями 6-14, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 5 Адміністративної комісії виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради від 29 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 22 вересня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко