Справа № 212/340/17-а (2-а/212/72/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2017 рокусправа № 212/340/17-а (2-а/212/72/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.
суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Кібець З.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 червня 2017 року у справі №212/340/17-а (2а/212/72/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат про визнання дії протиправними та зобов`язання здійснити певні дії,
20 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо призначення їй пенсії по страті годувальника на сина ОСОБА_2 , 1999 року народження згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 11.07.2016 року.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є вдовою померлого ОСОБА_3 , який загинув внаслідок захворювання отриманого при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Звернувшись до відповідача із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника за померлим чоловіком на сина відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач отримала відмову з посиланням на відсутність для цього правових підстав. ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною, та зазначає, що як вдова померлого внаслідок захворювання отриманого під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 має право на призначення відповідних виплат на сина саме на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб».
Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2017 адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника на сину ОСОБА_2 згідно з Законом «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 , що призначається членам сімей військовослужбовців, відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 11 липня 2016 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що померлий чоловік позивача ОСОБА_3 не є військовослужбовцем в розумінні Закону для цілей призначення членам його родини пенсії по втраті годувальника згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки на час смерті він не отримував пенсію згідно із цим законом, також він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС перебуваючи на учбових зборах у період з 05.03.1987 року по 08.05.1987 року, в цей час за ним зберігався заробіток за основним місцем роботи. Відтак, на думку відповідача, підстави для переведення позивача на пенсію по втраті годувальника на сина за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - відсутні.
Від позивача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на доводи адміністративного позову, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 (а.с. №5).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 26.08.1999 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. №9).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. №8).
Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_3 від 07.09.2005 року ОСОБА_3 відносився до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с. № 13), крім цього відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. № 10-11).
Відповідно до профільного медичного висновку Військово-лікарської комісії південного регіону Міністерства оборони України від 23.06.2016 року № 320 причиною смерті встановлено захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 20.10.2004 року № 4229-8112 ОСОБА_3 мав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 був інвалідом 2 групи, мав пільги, встановлені законодавством України як ветеран війни інвалід війни. Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 мав статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи.
11.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на сина ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 , інваліда ІІ групи - захворювання, яке пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, який отримував пенсію згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.17-19).
22.07.2016 відповідач направив позивачу лист - роз`яснення в якому вказано, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого, якому на момент смерті не було призначено пенсію як пенсіонеру силових структур, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів, тому було рекомендовано звернутися до Жовтнево Тернівського районного військового комісаріату. ( а.с.16).
Відповідно до листа від 16 вересня 2016 року Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом заяву ОСОБА_1 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за належністю (а.с. 22).
Листом від 30.09.2016 року № М1327-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в переведенні на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 як військовослужбовця згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», посилаючись на те, що ОСОБА_3 не мав статусу військовослужбовця та на те, що сім`я позивача не має права на отримання пенсії згідно ст. 29 зазначеного Закону (а.с. 23).
Вважаючи дій відповідача щодо відмови в переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника за померлим чоловіком на сина відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника на сина відповідно до приспів ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відтак відмова відповідача у призначенні такої пенсії є протиправною.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців (особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань), працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно примітки до вказаної статті: тут і надалі до військовослужбовців належать, зокрема, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Так, встановлені обставини справи свідчать, що померлий ОСОБА_3 перебував на військових зборах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, під час перебування на таких зборах він вважався військовослужбовцем як військовозобов`язаний, призваний на військові збори. Експертним висновком встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, набутим під час перебування на військових зборах.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до ст. 29, ст. 30, ст. 37 вищевказаного Закону, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Як вбачається з матеріалів справи станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії по страті годувальника на сина, ІНФОРМАЦІЯ_4 , син позивача ОСОБА_2 , 1999 року народження, був неповнолітнім, тобто не досяг 18 річного віку. Отже, вважався непрацездатним сином померлого військовослужбовця, який має право на пенсію по втраті годувальника в силу приписів ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»,
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача законних підстав для відмови в переведенні позивача ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника на сину за Законом «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Стосовно доводів відповідача про невідповідність поданої ОСОБА_1 заяви про переведення на пенсію по страті годувальника на сина згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановленій формі, суд апеляційної інстанції зазначає, що з поданої заяви чітко вбачаються зміст прохальної частини заяви ОСОБА_1 , з поданих разом з заявою документів видно наявність підстав для задоволення заяви, в свою чергу визначений законодавцем зразок заяви про призначення пенсії вказує лише обсяг інформації, яку повинна мітити заява про призначення пенсії, а не визначає її єдину форму в імперативному порядку.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни або скасування - відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -
Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 червня 2017 року у справі №212/340/17-а (2а/212/72/17) залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий
Суддя: Т.С. Прокопчук
Суддя: А.В. Шлай