Справа № 819/1077/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1077/17

29 вересня 2017 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Павловського Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_2 "Про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення" від 18.05.2017 № 146 в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0864 площею 4,5220 га;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_2 від 22.06.2017 № Т-5133/0-1668/6-17 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання позивача та прийняти рішення про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.05.2017 позивач повторно звернувся із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області. Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання, 22.06.2017 відповідач прийняв рішення № Т-5133/0-1668/6-17 яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою, мотивуючи тим, що земельна ділянка, яку виявив бажання отримати у власність позивач перебуває у складі масиву за кадастровим номером :01:001:0864 площею 4,5220 га, який включений до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах.

Проте позивач не погоджується із такою відмовою та вважає її протиправною, оскільки відповідно до частини третьої ст. 134 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК) земельні торги щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0864 не повинні проводитись у звязку з тим, що позивач мав намір отримати земельну ділянку згідно ст. 121 ЗК. Також зазначив, що всупереч вимогам частини другої ст. 136 ЗК, добір зазначеної земельної ділянки відповідач провів без проведення маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості земельної ділянки, без будь яких звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну позовних вимог підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та додаткових пояснень, просить позов задовольнити.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що Головне управління як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, а тому оскаржений наказ відповідач прийняв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є законним і скасуванню не підлягає.

Водночас, звернув увагу суду на те, що оскаржений наказ був прийнятий ще до звернення позивача із відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки у власність.

Щодо відмови позивачу в задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, представник відповідача зазначила, що підставою для такої відмови слугувало невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки, а тому відповідач відповідно до ст. 118 ЗК правомірно відмовив позивачу в задоволенні його клопотання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд встановив такі обставини.

Суд встановив, що відповідач прийняв наказ від 18.05.2017 № 146 "Про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення" яким включено до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах земельні ділянки.

Відповідно до Додатку № 1 до зазначеного наказу земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0864 площею 4,5220 га включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах.

Як випливає з матеріалів справи, що 24.05.2017 позивач повторно звернувся із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області.

Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання, 22.06.2017 відповідач прийняв рішення № Т-5133/0-1668/6-17 яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою, мотивуючи тим, що земельна ділянка, яку виявив бажання отримати у власність позивач перебуває у складі масиву за кадастровим номером :01:001:0864 площею 4,5220 га, який включений до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах.

Не погоджуючись із оскарженими наказом та рішенням позивач звернулася з позовом у суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із частиною четвертою ст. 122 ЗК центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 136 ЗК визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини третьої ст. 135 ЗК організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржений наказ "Про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення" від 18.05.2017 № 146 відповідач прийняв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження позивача про те, що земельні торги щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0864 не повинні проводитись у звязку з тим, що позивач мав намір отримати земельну ділянку відповідно до ст. 121 ЗК є хибним, оскільки оскаржений наказ був прийнятий 18.05.2017, а позивач звернувся із відповідним клопотанням 24.05.2017, а тому зазначений наказ був прийнятий ще до звернення позивача із відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки у власність.

Також є хибним посилання позивача на норми частини третьої ст. 134 ЗК, оскільки положення статті 134 ЗК встановлюють обовязковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Норми частин другої та третьої ст. 134 ЗК визначають винятки із даного правила, що підтверджується змістом частини другої ст. 135 ЗК, згідно якої продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_2 "Про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення" від 18.05.2017 № 146 в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0864 площею 4,5220 га слід відмовити.

Щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_2 від 22.06.2017 № Т-5133/0-1668/6-17 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області, суд вважає, що в цій частині позовних вимог також слід відмовити, з огляду на наступне.

Пунктом "а" частиною третьою ст. 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту "б" частини першої ст. 121 ЗК громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою ст. 118 ЗК визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною сьомою ст. 118 ЗК України.

Водночас, відповідно до частини третьої ст. 136 ЗК земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Як випливає із оскарженого рішення від 22.06.2017 № Т-5133/0-1668/6-17, що підставою для відмови позивачу щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки, а тому суд дійшов висновку, що відповідач відповідно до ст. 118 ЗК правомірно відмовив позивачу в задоволенні його клопотання.

Враховуючи те, що відповідач рішенням від 22.06.2017 № Т-5133/0-1668/6-17 правомірно відмовив позивачу в задоволенні його клопотання, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання позивача та прийняти рішення про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області є також безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 11, 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування Наказу №146 від 18.05.2017 р. в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0864 площа 4,520 га., визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.