Справа № 320/2957/17 (2-а/320/128/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2017 рокусправа № 320/2957/17 (2-а/320/128/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.
суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.
за участю секретаря судового засідання:Лащенко Р.В.
За участю представників:
Позивача Плужник М.В. ( договір від 18.09.2017 року)

Відповідача Леонов В.М. ( довіреність від 28.12.2016 року № 220/496/д)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2017 р.

у справі № 320/2957/17 (2-а/320/128/17)

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певних дій,-

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності у сумі 182700,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є учасником бойових дій і йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Факт отримання позивачем поранення під час проходження військової служби в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу, а саме під час виконання інтернаціонального обов`язку в демократичній республіці Афганістан (в період з 21 вересня 1986 року по 01 жовтня 1987 року), яке спричинило настання інвалідності підтверджено у порядку, встановленому Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402. З метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» він звернувся до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Запорізький ОВК направив його заяву з пакетом документів до Міністерства, однак останнє, як вважає позивач, безпідставно повернуло їх на доопрацювання. Позивач вважає, що підстави, які слугували для прийняття такого рішення, не ґрунтуються на вимогах законодавства, а крім того, як стверджує позивач, Міністерство в межах своїх повноважень мало б прийняти одне з рішень по суті звернення, а не повертати документи до уповноваженого органу на доопрацювання.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 01 листопада 2016 року та доданих до неї документів на підставі приписів Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 року №975 та прийняти відповідне рішення, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Міністерство оборони України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період з 5 травня 1979 року по 14 травня 1980 року. Зокрема, у період з з 21 вересня 1986 року по 01 жовтня 1987 року позивач брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку на території демократичної республіки Афганістан, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 15 травня 1970 року та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.07.2015 року № 890/с.

Під час виконання обов`язків військової служби в демократичній республіці Афганістан у 1986 році ОСОБА_1 отримав осколкове поранення голови, наслідком якого стали закрита черепно-мозгова травма (контузію головного мозку) та рубці в правій вилицевій ділянці, розмірами 1.2х0.3 см та підборідді зліва, довжиною 0.7 см. Цей факт підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 09.06. 2015 року № 1047/ж, відповідно до якого описані у висновку рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані у 1986 році.

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України на підставі протоколу засідання ЦВЛК №2088 від 09 червня 2015 року у ОСОБА_1 встановлено поранення, контузію та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

В серпні 2015 року, позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією.

За довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0128934 від 12 червня 2014 року позивачу первинно встановлена ІII група інвалідності; причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

17 червня 2015 року позивач повторно пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0280944 від 03 серпня 2015 року йому було безстроково встановлено III групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За матеріалами справи встановлено, що до заяви позивача від 01 листопада 2016 року долучено: копію довідки МСЕК АВ № 0280944 від 03 серпня 2015 року; копії сторінок паспорта; копію ідентифікаційного номера; копії сторінок військового квитка; копію витягу з протоколу засідання ЦВПК від 09 червня 2015 року № 2088; копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 09.06.2015 року № 1047/ж; довідку про участь у бойових діях.

Згідно відповіді від 08.02.2017 року Департаменту фінансів Міністерства оборони України, підставою для повернення Міністерством документів позивача на доопрацювання була відсутність серед них документів, передбачених пунктом 11 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975), що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Зокрема відповідач звертає увагу на відсутність документа, який засвідчує, що отримане позивачем поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Не погодившись з таким рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (пункт 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку № 975).

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності та на підставі, зокрема, п.11 ПКМ України і 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (а перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» документів, а саме тих документів що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисні спричинення собі тілесного ушкодження

Таким чином, за змістом даного пункту обов`язок призначення та виплати такої допомоги пов`язується з наданням зацікавленою особою необхідного обсягу документів визначених пунктами 11,19 зазначеного Порядку.

Щодо позовних вимог про стягнення з МО України коштів у сумі 182700 ,00 грн. одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, то суд першої інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, який дійшов вірного висновку в цій частині позову, що така вимога є передчасною.

Враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2017 р. у справі № 320/2957/17 (2-а/320/128/17) - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 29.09.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва