Справа № 816/548/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р.Справа № 816/548/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2017р. по справі № 816/548/17

за позовом Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління "

до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 29.03.2017:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в загальному розмірі 45360,50 грн, з яких за основним платежем - 38 717,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 6643,50 грн;

- № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 115952,50 грн, з яких за основним платежем - 92 762,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 190,50 грн;

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6 660,00 грн по податковій декларації № від 04.08.2016 за 1 квартал 2016 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2017р. по справі № 816/548/17 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального і процесуального права, а також неповноту дослідження обставин у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 28.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

7

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Перебуває на податковому обліку в в Кременчуцькій ОДПІ та є, зокрема, платником ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №200054143, виданого 07.07.2012 (т. 1 а.с. 63).

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

У період з 13.02.2017 по 13.03.2017 ГУ ДФС у Полтавській області проведена документальна планова виїзна перевірка КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 р.

Результати перевірки оформлені актом від 20.03.2017 №345/16-31-14-01-10/03332033 (т. 1 а.с. 62-95).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено висновок про порушення позивачем:

- п 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139 (в редакції, що діяла до 01.01.2015), п. 134.1 ст. 134 (в редакції, що діяла після 01.01.2015) Податкового кодексу України, із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 38 717 грн, в т.ч. за 2014 рік - 24 007 грн, 2015 рік - 12 143 грн, 3 квартал 2016 року - 2 567 грн;

- п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139 ( в редакції, що діяла до 01.012015), п. 134.1 ст. 134 (в редакції, що діяла після 01.01.2015) Податкового кодексу України із змінами і доповненнями, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 6 660 грн, в т.ч. за 2 квартал 2016 року - 6 660 грн;

- п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла з 01.01.2015) із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 94 563 грн, в т.ч. за липень 2014 - 1 801 грн, січень 2015 - 31 425 грн, червень 2015 - 60 028 грн, вересень 2015 - 1 309 грн.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки.

За результатами розгляду заперечень,

Податковий орган за результатами розгляду заперечень, залишив висновки акту без змін, як такі що відповідають вимогам чинного законодавства.

З посиланням на акт перевірки від 20.03.2017 №345/16-31-14-01-10/03332033 ГУ ДФС у Полтавській області складено податкові повідомлення-рішення від 29.03.2017р.:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району) 11020201 в загальному розмірі 45 360,50 грн, з яких за основним платежем в розмірі 38 717,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6 643,50 грн (т. 1 а.с. 21);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100 в загальному розмірі 118 203,75 грн, з яких за основним платежем - 94 563,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 640,75 грн (т. 1 а.с. 22);

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6660,00 грн за податковою декларацією № від 04.08.2016 за 1 квартал 2016 року (т. 1 а.с. 23).

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 29.03.2017 №, № повністю, а з № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі 115 952,50 грн, з яких за основним платежем - 92 762,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 190,50 грн, оскаржив їх до суду.

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, слугувало відображене в акті судження про те, що позивачем занижено податок на прибуток у звязку із завищенням витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та витрат, обчислених відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Зокрема, контролюючим органом у акті перевірки відображено, що показники декларацій з податку на прибуток підприємства (за період з 01.01.2014 по 31.12.2014) та показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (Ф №2) Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) (за період з 01.01.2015 по 30.09.2016) занижено за рахунок неправомірного включення до складу собівартості витрат на придбання автомобільних шин, встановлених на вантажні автомобілі, а саме: завищення задекларованих КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" показників у рядку 05.1 Декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 133 370 грн; заниження задекларованих КП КПСШРБУ показників у рядку 2050 Звіту фінансові результати (Ф №2) "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" на загальну суму 81 720 грн. Відповідач також зазначив, що шини, встановлені на автомобілі, використовуються в обороті підприємства та повинні обліковуватись на субрахунку 207 "Запасні частини" до моменту списання в момент визнання шин непридатними для використання. За дебетом субрахунку 207 відображається залишок і надходження, за кредитом - витрачання, реалізація та інше вибуття запасних частин. Відповідно до п. 23 П(С)БО 9 "Запаси" дозволяється виключати зі складу активів і списувати у витрати при передачі в експлуатацію тільки вартість малоцінних та швидкозношуваних предметів, тоді як шини не відносяться до таких.

На вказані доводи відповідач посилався як у акті перевірки, так і в запереченнях на адміністративний позов, поданих до суду першої інстанції, а також і у доводах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, на субрахунку 207 "Запасні частини" ведеться облік придбаних чи виготовлених запасних частин, готових деталей, вузлів, агрегатів, які використовуються для проведення ремонтів, заміни зношених частин машин, обладнання, транспортних засобів, інструменту, а також автомобільних шин у запасі та обороті. На цьому ж субрахунку ведеться облік обмінного фонду повнокомплектних машин, устаткування, двигунів, вузлів, агрегатів, що створюються в ремонтних підрозділах підприємств, на ремонтних підприємствах.

Згідно з п. 3.19 Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Мінтрансу України від 30.03.1998 № 102, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1998 за № 268/2708, операції щодо заміни на дорожньому транспортному засобі (надалі - ДТЗ) шин та акумуляторних батарей не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення ДТЗ.

Передача автомобільних шин в експлуатацію та/або запас відображається в картці обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини. Форму цього документа наведено в додатку 5 до п. 7.1 "Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.05.2006 №488 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.06.2006 за №712/12586.

У картці обліку щомісяця дані про наробіток шини, її технічного стану зазначається сумарний пробіг до списання та інформація про подальше використання (відновлення зношеного протектора, ремонт або її переробка). При цьому картка виконує також функцію акта списання. Картку підписують члени комісії з питань втрати пневматичними шинами споживчих якостей.

Відповідно до п. 15 П(С)БО 7 "Основні засоби" від 27.04.2000 № 92 витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

При цьому, якщо такі витрати призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта, то вони збільшують його первісну вартість (п. 14 П(С)БО 7 "Основні засоби"). Остаточне рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.

З матеріалів справи судом встановлено, що за наказом директора КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" від 05.01.2015 № 1 "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства" (т. 1 а.с. 154-165) автомобільні шини на складі обліковуються на рахунку 207. При встановленні шин та акумуляторів на автомобіль їх вартість відразу списується до складу відповідних витрат - залежно від сфери діяльності, у якій використовується автомобіль 23, 91, 92. Одночасно ведеться аналітичний облік в кількісному вираженні за кожним автомобілем окремо.

Таким чином, КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" обрало метод списання шин при встановленні на авто при аналітичному обліку шин, що зазначено в наказі про облікову політику.

На підтвердження правомірності списання автомобільних шин позивачем надано наказ №2 від 05.01.2014, від 05.01.2015 №3, від 11.01.2016 №9 "Про списання автомобільних шин та акумуляторів" (т.1 а.с.166-168), накладні на внутрішнє переміщення, акти на встановлення автомобільних шин та акти списання зазначених автомобільних шин, картки обліку автопокришок за період 2014 - 2016 роки (т. 1 а.с. 169-250, т. 2 а.с. 1-83).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження правомірності віднесення до складу витрат сум вартості придбаних шин, оскільки за змістом п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 01.01.2015) собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Полтавській області від 29.03.2017 №, № та їх скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.03.2017 №, колегія суддів зазначає наступне.

У акті перевірки контролюючим органом відображено висновок про завищення підприємством позивача податкового кредиту за липень 2014 року в сумі 1801,00 грн за господарськими операціями з підприємством з стовідсотковим іноземним капіталом "Віртген Україна" на загальну суму 25 879,26 грн, в т.ч. ПДВ 4313,21 грн, у звязку з тим, що в податковому обліку суму ПДВ по податковій накладній №141 від 27.06.2014 віднесено до складу податкового кредиту два рази, в т.ч. за червень 2014 року - 1801,00 грн та за липень 1801,00 грн. Згідно "Системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" встановлена розбіжність на суму 1801,00 грн в червні 2014 року.

В цій частині податкове повідомлення рішення позивачем не оскаржувалось.

Крім цього, як видно з акту перевірки, підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення взятий висновок про порушення позивачем п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов'язань КП КПСШРБУ за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 в сумі 92 762,00 грн, в т.ч січень 2015 року - 31 425,00 грн, квітень 2015 року - 60 028,00 грн, вересень 2015 року - 1 309,00 грн по господарським операціям з продажу асфальтобетонної суміші та виконання робіт з ремонту та заміни дорожнього покриття.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

В результаті дослідження даних бухгалтерського обліку підприємства встановлено, що собівартість реалізованих робіт, послуг (рах.903) в деяких періодах перевищує доходи від їх реалізації (рах 701,701-1.701-2,703, 745).

Зокрема, при перевірці головної книги за 2015 рік, журналів - ордерів по рахункам 701 "Дохід від реалізації виконаних послуг (капітальний ремонт)'', 701-1 "Дохід від реалізації виконаних робіт (поточний ремонт)", 701-2 "Дохід від реалізації готової продукції", 703 "Дохід від реалізації автопослуг та дорожньої техніки", 745 "Дохід від безоплатно одержаних активів" та журналу-ордеру по рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг", встановлено реалізацію готової продукції та робіт (послуг) нижче їх собівартості в сумі 463810,00 грн, в т.ч. січень 2015 року - 157 126,00 грн, квітень 2015 року - 300 139,00 грн, вересень 2015 року - 6 545,00 грн.

Тобто, перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань з ПДВ за період 01.01.2014 по 30.09.2016 встановлено їх заниження в сумі 92 762,00 грн, в т.ч. за січень 2015 року - 31 425 грн, квітень 2015 року - 60 028,00 грн, вересень 2015 року - 1 309,00 грн.

Досліджуючи правомірність вказаного рішення в цій частині, в якій воно оскаржено позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" згідно рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 22.12.2003 №1232 та від 04.11.2005 №1023 є балансоутримувачем доріг загального користування місцевого значення (незалежно від типу дорожнього покриття), шляхопроводів, площ, мережі зливової каналізації та шляхових споруд, крім внутрішньоквартальних доріг у м. Кременчуці, та фінансується з місцевого бюджету (т. 2 а.с. 200).

У перевірений період КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" виконувало роботи з поточного ремонту, який найчастіше був незапланованим та виконувався в терміновому порядку за рахунок коштів підприємства задля запобігання виникненню аварійних ситуацій на дорогах міста. Відповідно до договірних зобов'язань, які існували на 2015 рік виконання переліку даних робіт не передбачалося. Безоплатно виконаний поточний ремонт вулично-шляхової мережі м. Кременчука оформлено актами приймання будівельних робіт, які підписані лише зі сторони КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" директором та старшим виконробом та скріплені печаткою і не були подані на перевірку та підпис УЖКГ, а тому на оплату не надавалися.

Відповідно до частин першої, другої статті 41 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування, визначених законодавством.

Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі.

Згідно з положеннями частини першої, третьої статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Фінансування державних програм благоустрою населених пунктів та програм з благоустрою об'єктів, які перебувають у державній власності, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Частиною третьою статті 36 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що за рахунок коштів місцевих бюджетів фінансуються, зокрема, охорона та утримання об'єктів благоустрою комунальної форми власності, переданих органами місцевого самоврядування на баланс підприємствам, установам, організаціям.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету (пункт 23); прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету (пункт 27).

На підтвердження факту виконання робіт по ремонту доріг надано копії актів виконаних робіт, підписаних представниками КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", копії лімітованих карток щодо відпуску зі складу матеріалів та запасних частин для виконання виробничих потреб (ремонту власної техніки), бухгалтерську довідку від 12.06.2017 № 53-11/745, аналіз рахунку 661, відомість нарахування амортизації за січень 2015 року по основним засобам (т. 2 а.с. 189-226).

Крім цього, згідно з наказом директора КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" від 05.01.2015 №1 "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства" визначено, що оскільки підприємство є балансоутримувачем доріг міста, прямі витрати на утримання доріг в належному стані відносити до виробничої собівартості. Витрати, пов'язані з утриманням та поточним ремонтом доріг за кошти з місцевого бюджету, що виділяються підприємству як одержувачу включити до виробничої собівартості (рах 903).

Проте, контролюючий орган в ході перевірки безпідставно не врахував вищевказаних обставин при обчисленні собівартості витрат КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" за період, що перевірявся та дійшов висновку про завищення собівартості виконаних робіт і, як наслідок, зменшення доходу від реалізації робіт.

Такі висновки податкового органу є передчасними за відсутності висновку про порушення фінансової дисципліни органу Державної фінансової інспекції України, який відповідно до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310, здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектора економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Відтак податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі 115 952,50 грн, з яких за основним платежем - 92 762,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 190,50 грн підлягає скасуванню, як протиправне.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2017р. по справі № 816/548/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2017 р.