Справа № 813/416/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року № 876/7987/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом Українсько-польського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Інвар» звернулось до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, яким просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 року № 209000012/2016/900055/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2016 року № 209000019/2016/00191.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що позивач подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а тому суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для коригування митної вартості товару.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 52 Митного кодексу України декларант на підтвердження митної вартості товару може подати будь-які документи, які вважає необхідними для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів і обраного методу її визначення, а митний орган обмежений у праві витребовувати документи, не передбачені ч. 3 ст. 53 цього Кодексу. При цьому, апелянт вказує, що додаток № 3 від 22.07.2016 року до зовнішньоекономічного контракту, укладеного з компанією Betap Nonwovens BV, яким було передбачено, що продавець за домовленістю і погодженням із покупцем може поставляти товар нижчого (другого) сорту по спеціальних цінах, позивач не подав разом з митною декларацією, а надав лише на вимогу митного органу, що свідчить про правомірність його дій щодо витребування додаткових документів. Також апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на лист компанії Betap Nonwovens BV від 12.10.2016 року, в якому дана компанія надала інформацію про реалізацію складських залишків некондиційної продукції, оскільки на день прийняття рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови цього листа не існувало і відповідно він не міг бути врахований. При цьому, апелянт наголошує, що цей лист є єдиним документом, який дає підстави припустити, що ввезений позивачем товар був саме некондиційною продукцією. Крім того, на момент митного оформлення зазначеного товару у митного органу була наявна інформація про оформлення аналогічного товару цим же підприємством і за тим же контрактом, в звязку з чим виникли обґрунтовані сумніви та необхідність перевірки різниці заявлених цін цих товарів. А висновок суду першої інстанції про те, що товар, який поставлявся попереднього разу, є товаром, що відповідає найвищим актуальним стандартам виробника продукції, а товар в межах спірних правовідносин є некондиційними складськими залишками, в звязку з чим ці товари не є подібними, на думку апелянта, є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо якості попередньо ввезеного товару і такий висновок ґрунтується виключно на поясненнях позивача. Тому апелянт вважає, що посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 09.09.2014 року ТзОВ «Інвар» (покупець) та Компанія Betap Nonwovens BV, Нідерланди (продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити на умовах FCA Genemuiden (Інкотермс-2000) покриття для підлоги, а покупець зобов'язується придбати його відповідно до умов цього контракту.

Додатком від 05.05.2016 року № 2 сторонами внесено зміни до даного контракту, відповідно до яких ціна товарів в включає в себе вартість упаковки (включаючи європалети), маркування, завантаження товарів на транспортний засіб, митна очистка товару для вивозу, в тому числі оформлення всієї експортної документації.

А додатком від 22.07.2016 року № 3 сторони внесли зміни до даного контракту, відповідно до яких продавець за домовленістю і погодженням із покупцем може поставляти товар нижчого (другого) сорту по спеціальних цінах за один метр квадратний згідно з інвойсом. Продавець після погодження з покупцем кількості і ціни за метр квадратний товару, що підлягає продажу, самостійно здійснює підбір товару.

Відповідно до вказаного зовнішньоекономічного контракту та згідно з митною декларацією від 03.08.2016 року № 209000019/2016/017156 ТзОВ «Інвар» ввезло на митну територію України товар, а саме текстильні покриття для підлоги, нетафтингові, виготовлені з повсті з синтетичного матеріалу, у рулонах, не готові, складські залишки некондиційного товару, 2-й сорт.

Згідно з електронним повідомленням від 03.08.2016 року митний орган повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: зовнішньо-економічний контракт або документ, що його замінює та додатки до нього у разі їх наявності; каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи виробника товару; виписку з бухгалтерської документації, документи, що підтверджують вартість транспортування (акт виконаних робіт), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаної вимоги позивач надав наступні додаткові документи: зовнішньоекономічний контракт від 09.09.2014 року № 24/2014 з додатками до нього від 04.01.2016 року № 1 та від 22.07.2016 року № 3, а також повідомив митний орган про неможливість надання інших запитуваних документів, оскільки такі станом на момент отримання повідомлення відсутні.

Згідно з електронним повідомленням від 03.08.2016 року митний орган повідомив позивача, що в базах даним наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, а рівень митної вартості може становити 1,4476 дол. США за 1 кг.

З врахуванням наведених обставин Львівська митниця ДФС прийняла рішення від 03.08.2016 року № 209000012//2 про коригування митної вартості товарів. Дане рішення мотивоване наступним. Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України: зовнішньоекономічний контракт або документ що його замінює, та додатки до нього у випадку у разі їх наявності; каталоги; специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації , документи, що підтверджують вартість транспортування (акт виконаних робіт), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовані спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаний при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів встановлено,що відповідно до п. 6 контракту та доповнення № 2 до нього товар постачається в упаковці, яка має забезпечувати його збереження, а також кожен рулон є маркований, та що вартість упаковки входить в ціну товару, але в товаросупровідних документах, зокрема, у комерційному інвойсі від 29.07.2016 року № GLF-16043136 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару. Також не надано документального підтвердження, що це складські залишки некондиційного товару. В експортній митній декларації відсутня інформація щодо інвойсу та номеру транспортного засобу. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: каталоги, специфікації, прейскуранти, (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації, документи, що підтверджують вартість транспортування (акт виконаних робіт), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 Митного кодексу України). Джерелом для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 25.07.2016 року № 209000019/2016/015928.

Також 03.08.2016 року Львівська митниця ДФС винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів № 209000019/2016/00191, яка мотивована тим, що у звязку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару неможливо внести зміни в графи 12, 45, 46, 43, 44 митної декларації.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 51 цього Кодексу митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Як встановив суд, митну вартість імпортованого товару за зазначеним вище зовнішньоекономічним контрактом ТзОВ «Інвар» згідно з митною декларацією від 03.08.2016 року № 209000019/2016/017156 визначило за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

А згідно з ч. 3 цієї статті у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною 2 ст. 52 цього Кодексу визначено обов'язок декларанта подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

А згідно з положеннями ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наведених вище норм Митного кодексу України митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, на думку колегії суддів, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, зокрема, такими обмеженнями є необхідність консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, а також обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, положення наведених вище норм зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, митний орган наділений повноваженнями в порядку здійснення перевірки митної вартості, заявленої декларантом, пред'являти йому вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості виключно з підстав наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначено вище, митний орган повідомив ТзОВ «Інвар» про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: зовнішньоекономічний контракт, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи, документи, що підтверджують вартість транспортування, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини тощо.

Колегія суддів вважає, що у такому випадку відповідач відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України мав підстави та повноваження зобов'язати декларанта надати додаткові документи на підтвердження саме відсутніх, на його думку, відомостей.

Водночас, слід зазначити, що вимога відповідача надати наведені вище додаткові документи повинна відповідати такій меті, якщо ці документи дають можливість перевірити числові показники, на підставі яких розрахована митна вартість за основним методом, а в іншому випадку вимога надати документи, передбачені зазначеною нормою, є формальною і суперечить самій суті і меті наведених повноважень митного органу.

На виконання вказаної вимоги позивач надав зовнішньоекономічний контракт з додатками та повідомив митний орган про неможливість надання інших запитуваних документів, оскільки такі станом на момент отримання повідомлення відсутні.

Зокрема, позивач надав додаток № 3 до вказаного контракту, відповідно до якого, як зазначено вище, сторони контракту визначили, що продавець за домовленістю і погодженням із покупцем може поставляти товар нижчого (другого) сорту по спеціальних цінах за один метр квадратний. Цим документом позивач під час проведення консультацій між митним органом та декларантом обґрунтовував ввезення згідно з митною декларацією від 03.08.2016 року № 209000019/2016/017156 в межах даної партії саме некондиційного текстильного покриття для підлоги, яке є складськими залишками другого сорту, що було ним вказано в графі 31 даної декларації.

Наведеним спростовуються твердження відповідача про те, що на момент митного оформлення вказаного товару у нього не було жодної інформації (документів) про те, що даний товар є саме товарними залишками некондиційного товару.

Також колегія суддів враховує, що, як встановив суд, на підтвердження обґрунтованості декларованої митної вартості ТзОВ «Інвар» надало Львівській митниці ДФС документи, складені після митного оформлення та додатково підтверджують числові значення складових частин митної вартості, а саме; акт виконаних робіт щодо надання транспортних перевезень від 04.08.2016 року № 15/08/2016, складений із перевізником TRANS OLTIM Miroslaw Magdziarz на перевезення вантажів за маршрутом: TAPIBEL, 3900 Overpelt (Бельгія) BETAP, 8281 Genemuiden (Нідерланди) м/п Шегині (Україна) м. Львів (Україна), який не міг бути наданий до митного оформлення, оскільки роботи ще не були завершені та прийняті сторонами; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах від 10.08.2016 року № 70 про оплату TRANS OLTIM Miroslaw Magdziarz 1500 Євро та повідомлення SWIFT від 15.08.2016 року на вказану суму про оплату перевізнику TRANS OLTIM Miroslaw Magdziarz по перевезенню вантажу; платіжне доручення від 19.09.2016 року № 77 та повідомлення SWIFT від 22.09.2016 року про оплату Компанії Betap Nonwovens BV за ввезений товар, в тому числі і на підставі митної декларації від 03.08.2016 року № 209000019/2016/017246; заявку на купівлю валюти від 19.09.2016 року № 76; банківську виписку від 22.09.2016 року.

Крім того, позивач надав митному органу лист Компанії Betap Nonwovens BV від 12.10.2016 року, в якому постачальник товару пояснив, що реалізація складських залишків некондиційної продукції не є для нього типовою операцією і тому залишки другого сорту не відображаються в прайс-листах, а ціни на некондиційні залишки продукції другого сорту пропонуються покупцям при умові формування заводом на власний розсуд партії продукції і визначаються на всю партію в цілому, незалежно від того з продукції якого виду така партія сформована. Також в даному листі пояснено, що Компанія Betap Nonwovens BV надала ТзОВ «Інвар» цінову пропозицію на партію складських залишків некондиційного товару, що була вигідна Betap Nonwovens BV та є економічно обґрунтована відповідно зі стандартами компанії. Крім того, Компанія Betap Nonwovens BV повторно підтвердила достовірність даних, зазначених в інвойсі від 29.07.2016 року № GLF-16043136 та експортній декларації від 29.07.2016 року № MRN16NL133DFA22B76BB9.

Твердження відповідача про безпідставність посилання суду першої інстанції на зазначений лист компанії Betap Nonwovens BV від 12.10.2016 року в звязку з тим, що на день прийняття рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови цього листа не існувало і відповідно він не міг бути врахований, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Уразі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

А згідно з ч. 3 даної статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Як передбачено частиною 2 вказаної статті прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як зазначено вище, Львівська митниця ДФС визначила митну вартість ввезеного ТзОВ «Інвар» товару за другорядним методом 2б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, врахувавши відомості щодо товару, ввезеного позивачем на підставі того ж зовнішньоекономічного контракту згідно з митною декларацією від 25.07.2016 року № 209000019/2016/015928.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість такого висновку та рішення митного органу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Визнання митної вартості товару за основним методом врегульовано ст. 58 цього Кодексу, за ціною договору щодо ідентичних товарів ст. 59, а за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів ст. 60.

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 даної статті у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості Львівська митниця ДФС, як зазначено вище, вказує, що митна вартість товарів не може бути визнана за ціною договору у звязку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, а другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів (2а) неможливо застосувати в звязку з відсутністю у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, хоч аналіз перелічених вище документів свідчить, що умови поставки товару за митними деклараціями від 25.07.2016 року і від 03.08.2016 року є співставними, оскільки відбувалися у межах одного контракту, проте товар, який поставлявся відповідно до митної декларації від 25.07.2016 є товаром, що відповідає найвищим актуальним стандартам виробника продукції, а товар в межах спірних правовідносин є некондиційними складськими залишками, продукцією другого сорту, тому ці товари не є подібними (аналогічними) і не можуть порівнюватися в розумінні наведених вище норм Митного кодексу України. Зокрема, колегія суддів наголошує, що за митною декларацією від 25.07.2016 року ТзОВ «Інвар» ввезло текстильні покриття для підлоги, нетафтингові, виготовлені з повсті, з синтетичного матеріалу, в рулонах, а за митною декларацією від 03.08.2018 року текстильні покриття для підлоги, нетафтингові, виготовлені з повсті з синтетичного матеріалу, у рулонах, неготові, складські залишки некондиційного товару, 2-й сорт. Тобто в цих випадках позивач ввозив різні товари: в першому випадку готову продукцію належної якості, а в другому некондиційний товар. Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення має економічні передумови та не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості.

Твердження апелянта про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ці товари не є подібними в звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо якості попередньо ввезеного товару і такий висновок ґрунтується виключно на поясненнях позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки інформація щодо виду, кількості і якості товару, ввезеного згідно з митною декларацією від 25.07.2016 року № 209000019/2016/015928, підтверджується наявними в матеріалах справи копією даної декларації і копією рахунку-фактури (інвойсу) від 22.07.2016 року № GVF-16042051.

В свою чергу під час судового розгляду справи Львівська митниця ДФС не надала належних та достатніх доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення зазначеного вище товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а також, що задекларована ТзОВ «Інвар» митна вартість є необґрунтованою.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними і скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 року № 209000012/2016/900055/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2016 року № 209000019/2016/00191.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі № 813/416/17 за позовом Українсько-польського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 03.10.2017 року