Справа № 336/4386/17
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/4386/17
Провадження № 2-а/336/422/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання неправомірною бездіяльність субєкта владних повноважень та зобовязання призначити дострокову пенсію за віком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який в процесі розгляду справи уточнював та в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення йому дострокової пенсії за віком; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплачувати йому дострокову пенсію за віком з 14.11.2016 року та стягнути з відповідача на свою користь понесену ним суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який відповідно до довідки до акту огляду від 17.08.2016 року є дитиною інвалідом з дитинства.

Його дружина ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності з 20.01.2014 року.

07.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком як батьку дитини-інваліда.

20.12.2016 року позивач отримав повідомлення від відповідача за № 271/М-1 про відмову у призначенні дострокової пенсії, яка мотивована тим, що оскільки ОСОБА_2 використала право на призначення пенсії до досягнення пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то батько права на призначення дострокової пенсії не має.

31.12.2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання дій Пенсійного фонду неправомірними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року залишеним в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 року було визнано неправомірними рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії та зобовязано відповідача повторно розглянути його заяву.

05.07.2017 року відповідач на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року повторно розглянув його заяву від 07.11.2016 року про призначення дострокової пенсії та повторно відмовив у призначенні пенсії з тих самих підстав, які суд визнав неправомірними.

Позивач вважає рішення Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 05.07.2017 року № 12 неправомірним.

У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення та пояснив, що дружина позивача та матір дитини- інваліда ОСОБА_2 мала право перейти на пенсію як мати дитини-інваліда, однак не скористалася своїм правом та використала своє право на призначення пенсії до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки отримує пенсію по інвалідності з 20.01.2014 року, то батько права на призначення дострокової пенсії за віком не має.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та третьої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 07.07.1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 277083 (а.с.9), які є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖС № 328797 (а.с.10), копією довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0677208 (а.с.11).

Відповідно до акта підтвердження фактичного проживання від 07.09.2017 року виданого квартальним комітетом № 92 Шевченківського району м. Запоріжжя (а.с.48) позивач зареєстрований та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академічна, буд. 65, разом зі своєю сімєю: дружиною ОСОБА_2, синами: ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до матеріалів справи: заяви сімейного лікаря ОСОБА_5 від 12.09.2017 року, довідки КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Орієнтир» ЗОР від 27.09.2017 № 433, підтверджується факт того, що позивач приймав участь у вихованні дитини-інваліда ОСОБА_3 (а.с.49-50).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.13-15) на момент звернення до відповідача з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком він мав більше 20 років страхового стажу (а.с.13-15).

Позивач 07.11.2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком як батьку дитини-інваліда з дитинства (а.с.16).

Листом № № 271/М-1 від 15.11.2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком як батьку дитини-інваліда з дитинства у звязку з тим, що мати дитини використала право на призначення пенсії до досягнення віку (а.с.17).

Не погоджуючись з даною відмовою позивач звернувся до суду за захистом свого права та постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року, яке було залишено в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 року було визнано неправомірними рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії та зобовязано відповідача повторно розглянути його заяву.

05.07.2017 року відповідач на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року повторно розглянув його заяву від 07.11.2016 року про призначення дострокової пенсії та повторно відмовив у призначенні пенсії з тих самих підстав, які суд визнав неправомірними (а.с.20-21).

Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно абзацу 5 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що правом на достроковий вихід на пенсію мають матері або за їх вибором чи в разі їх відсутності - батьки, які виховали дитину-інваліда, при цьому мати може передати своє право на дострокову пенсію батькові дитини, використавши таким чином це своє право.

У своїй заяві від 07.09.2017 року ОСОБА_2 зазначила, що вона не заперечує проти призначення дострокової пенсії за віком її чоловіку ОСОБА_1 (а.с.52). Заяву аналогічного змісту вона подавала до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, копію надано суду (а.с.55-56).

Як встановлено судом ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, з заявою про призначення пенсії по інвалідності та отримує пенсію по інвалідності з 20.01.2014 року, тобто своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вона не використала та обрала інший вид пенсії.

З огляду на викладене, суд зазначає, що абзацом п'ятим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що виховало дитину-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і обрала інший вид пенсії, а не передбачений абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказане узгоджується з висновком щодо застосування вказаної норми права (абзац п'ятий пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), викладеним в постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 21-373а13.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, позивач досяг 55-річного віку, він має трудовий стаж більше 20 років, є батьком дитини-інваліда, яку виховував до 6-річного віку, мати дитини-інваліда не заперечує проти призначення батькові дитини дострокової пенсії, їй призначений інший вид пенсії. Будь-яких інших умов для призначення батькові дитини-інваліда дострокової пенсії законодавство України не вимагає, тому суд вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1, дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 дострокову пенсію за віком з 14.11.2016 року (з наступного дня, що настає за днем досягнення позивачем пенсійного віку) на підставі пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, статтями 1, 45, п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтями 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання неправомірною бездіяльність субєкта владних повноважень та зобовязання призначити дострокову пенсію за віком задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 дострокову пенсію за віком з 14.11.2016 року на підставі пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було прийнято без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Я.Р.Марко