Справа № 825/977/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/977/17 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губська О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлани Григорівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 . з позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлани Григорівни (далі-державний реєстратор), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення від 29.03.2017 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна нежитлову будівлю, загальною площею 398,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Державним реєстратором прийнято рішення №34512123 від 29.03.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено належними доказами правомірність прийнятого рішення №34512123 від 29.03.2017, в той час, як позивачем не доведено, яким чином спірним рішенням порушено його законні права.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 0 від 18.06.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено договір іпотеки від 18.06.2008, зареєстрований в реєстрі за № 3132, предметом якого є нерухоме майно: житлова будівля-приміщення з літери 1-1 по літеру 1-5, з літери 2-1 по літеру 2-12, літера 3-1, загальною площею 398,4 кв.м. (а.с. 22), яка належала Іпотекодавцю (позивачу) на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Крайчинським В.М. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу від 30.12.2004 за реєстровим № 1606 (а.с. 14).

Відповідно до змісту розділу 5 Договору іпотеки "Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя" сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. У пункті 5.1 зазначеного договору вказано, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на Предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку"; отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Умови виконання кредитної заборгованості були предметом розгляду в порядку цивільного судочинства в суді.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2010 стягнуто в солідарному порядку з позивача на користь Банку заборгованість по кредитному договору.

11.06.2012 між Банком та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу згідно якого Банк передав у власність ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором № 0 від 18.06.2008, а ТОВ «Кей-Колект» прийняло право вимоги за договором іпотеки від 18.06.2008.

Відтак, з огляду на зазначене, ТОВ «Кей-Колект» набуло прав за вказаним договором іпотеки, в тому числі і права реєстрації за собою права власності, як іпотекодержателя , на об'єкт іпотеки як передумови для наступної реалізації права продажу такого об'єкту.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині третій статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначені повноваження державного реєстратора, а саме: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Положеннями частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015№ 1127 (далі - Порядок № 1127).

Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

В обґрунтування адміністративного позову та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що ні ПАТ «УкрСиббанк», ані ТОВ «Кей-Колект» письмову вимогу про усунення порушень на адресу позивача не направляли. Жодної іншої вимоги від іпотекодарждателів позивач не отримував, що є порушенням пункту 61 Порядку № 1127, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження ані в суді першої, ані апеляційної інстанції.

З матеріалів справи судом першої інстанції правильно встановлено, що 08.11.2016 ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_3, що проживає в АДРЕСА_2, направлена письмова вимога про усунення порушень основного зобов'язання, в якій зазначено, що ТОВ «Кей-Колект» придбало право вимоги за кредитним договором № 0 та вимагає сплатити борг. Також попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30-денного строку, товариство має намір продати нерухоме майно в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Вказана письмова вимога (штрихкодовий ідентифікатор 582) вручена особисто адресату, що підтверджується інформацією Укрпошти, яка міститься в реєстраційній справі (а.с.111). Даний факт, на запит суду, також підтверджено листом Укрпошти від 07.08.2017 № 07-20-914, в якому вказано, що рекомендований лист 582 отримано особисто адресатом 17.11.2016 (а.с.139).

Наявність вказаних документів на час проведення спірної реєстрації прав власності за ТОВ «Кей-Колект» підтверджується матеріалами реєстраційної справи (а.с.89-120).

Судом першої інстанції обґрунтованого не взято до уваги доводи представника позивача про те, що позивач не підписував поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки статтею 10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень державного реєстратора вчинення таких дій, як перевірка справжності підпису на вказаних документах, не передбачено, натомість аналіз положень Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 дають підстави для висновку, що відповідальність за порушення Правил надання послуг поштового зв'язку несуть працівники поштового зв'язку.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" в особі ОСОБА_6 подано до державного реєстратора разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень всі необхідні документи, в тому числі і вимогу про усунення порушень від 08 листопада 2016 року, яка містить зміст порушеного зобов'язання, суму боргу, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний термін з дня отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги, а також докази отримання даної вимоги позивачем, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого позивач особисто отримав цю вимогу 17 листопада 2016 року та підтверджується відомостями, отриманими державним реєстратором із сайту ДП ПЗ «Укрпошта».

Також судом апеляційної інстанції звернуто увагу, що у рекомендованому повідомленні датою вручення поштового відправлення зазначено 17.10.2016, що, на думку колегії суддів, є опискою, враховуючи встановлені судом обставини справи в сукупності, в тому числі підтверджується відомостями, отриманими із сайту ДП ПЗ «Укрпошта».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення від 29 березня 2017 року №345121235 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, яке було чинним на момент прийняття вказаного рішення, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Даючи оцінку доводам позивача про закриття провадження з огляду на правову позицію, викладену у рішенні від 14.06.2016 року № 21-41а16 (826/4858/15), колегія суддів зазначає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року № 21-41а16 (826/4858/15), безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у цій адміністративній справі та не вказують на необхідність закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки у справах, які були представлені Верховному Суду України на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї ж норми права, судами вирішувалось питання щодо належності способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що застосований іпотекодержателем, належності порядку набуття останнім такого права за укладеними договорами та в подальшому і набуття ним права власності на нерухоме майно, що було зареєстровано приватним нотаріусом. В той же час, у справі, що розглядається судом, є встановлені порушення допущені відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, при здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує те, що при винесені рішення №34512123 від 29 березня 2017 року державний реєстратор порушила ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №1127, яким передбачено, що для державної реєстрації прав власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

Отже, у даній справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, а тому справу необхідно розглядати саме в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові від 29 вересня 2015 року у справі №802/37191 (номер в ЄДРСР 52620797) Верховний Суд України вказав, що відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр). Крім того, у вказаному рішенні Верховний Суд України зазначив, що за приписами пункту 1 частини другої статті 9 цього Закону державний реєстратор наділений повноваженнями, зокрема щодо встановлення наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Крім того, судом апеляційної інстанції взято до уваги позицію, висловлену Верховним Судом України у постановах від 21 січня 2014 року (справа №21-408а13) та від 19 травня 2015 року (справа №21-121а15), де Верховним Судом переглядалися справи, відповідачем в яких були державні реєстратори, саме в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлана Григорівна є суб'єктом владних повноважень, які делеговані йому державою, а тому спір щодо його рішень (дій) має всі ознаки публічно-правового та підлягає розгляду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, які зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.