Справа № 809/321/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Київ К/800/25575/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Мороза В. Ф., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про скасування рішень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці ДФС на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просив скасувати рішення відповідача - картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 206050001/2017/00041 та рішення про коригування митної вартості товарів № 206050001/2017/000035/1 від 13 січня 2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами проведення митного контролю на митному пості "Івано-Франківськ центральний" Івано-Франківської митниці ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № 206050001/2017/00041, згідно з якою позивачу відмовлено в пропуску через митний кордон України вживаного транспортного засобу "Volkswagen", модель "Passat", номер кузова НОМЕР_1.

Позивач вказує, що митна вартість під час митного оформлення автомобіля, який ввозився на територію України визначалась за основним методом, тобто за ціною договору (контракту). Разом з цим, відповідні відомості митної вартості заявлялись у декларації, до якої додавались усі необхідні документи для підтвердження ціни.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товару ніж заявлений ОСОБА_1, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 206050001/2017/000035/1 від 13 січня 2017 року, підставою для прийняття якого Івано-Франківська митниця ДФС вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який ввозився, не може бути прийнятий у зв'язку з наданням декларантом або уповноваженою ним особою документів, які містять неповні відомості, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу.

Вважаючи, що такі дії та рішення контролюючого органу не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товарів та застосування методів визначення митної вартості товарів, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування рішень Івано-Франківської митниці ДФС.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Скасовано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № /2017/00041 та рішення про коригування митної вартості товарів № /2017/000035/1 від 13 листопада 2017 року.

Стягнуто з Івано-Франківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 1280,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 січня 2017 року представником позивача подано до Івано-Франківської митниці ДФС митного поста "Івано-Франківськ-центральний" електронну митну декларацію № 206050001/2017/400183 для митного оформлення вживаного транспортного засобу, марки "Volkswagen", модель "Passat", 2013 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1.

Митна вартість транспортного засобу визначалась митним брокером за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складалась з ціни придбання вищевказаного автомобіля.

На підтвердження вартості автомобіля разом із митною декларацією № 206050001/2017/400183 від 11 січня 2017 року декларантом подано: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 209090404/2016/01632 від 29 грудня 2016 року; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № EE602460 від 07 травня 2013 року та № ZBI111430737 від 07 травня 2013 року; інвойс № 010/12/2016 від 28 грудня 2016 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 3105 від 28 грудня 2016 року; декларацію про походження товару № 3105 від 28 грудня 2016 року.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 206050001/2017/400183 від 11 січня 2017 року у відповідності до інвойсу № 010/12/2016 від 28 грудня 2016 року склала 7950,00 Євро, що, виходячи з офіційного курсу НБУ, який станом на момент подання декларації становив 28,72832 грн./Євро, в національній валюті склала - 228390,19 гривень.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 206050001/2017/000035/1 від 13 січня 2017 року, застосувавши резервний метод, внаслідок чого митну вартість автомобіля скориговано з 7950,00 Євро до 11451,00 Євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 206050001/2017/00041.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Івано-Франківською митницею ДФС необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості, оскільки подані декларантом документи підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Таку позицію Івано-Франківського окружного адміністративного суду підтримав і Львівський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Згідно з частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

В силу статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами статті 53 Митного кодексу України обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що законодавством передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положень статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

З матеріалів справи вбачається, що вартість задекларованого товару підтверджується інвойсом № 010/12/2016 від 28 грудня 2016 року та квитанцією про оплату № 010 від 28 грудня 2016 року в сумі 7950,00 Євро.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № 206050001/2017/000035/1 від 13 січня 2017 року вбачається, що перший метод не застосований в зв'язку з відсутністю в документах, зазначених в частині другій статті 53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. Другий - п'ятий методи визначення митної вартості не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами 4 і 5. Джерело інформації: каталог SCHWACKELISTE 08/2016 ст. 1372, з врахуванням коригувань на комплектацію автомобіля та технічний стан. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини другої статті 55 та главою 4 Митного кодексу України.

Отже, контролюючим органом не вказано яка конкретно інформація є наявною в органу доходів і зборів, що призвела до виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення ОСОБА_1 митної вартості задекларованого транспортного засобу.

Адже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Як вбачається з доказів, що містяться в матеріалах справи декларантом надано органу доходів і зборів для митного оформлення автомобіля документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України.

Разом з цим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що контролюючим органом при застосуванні резервного методу не проводилась процедура консультацій із декларантом.

Окрім того, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих ОСОБА_1 документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи, що під час митного оформлення декларант надав всі необхідні документи для підтвердження визначеної ним за першим методом вартості товарів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про недоведеність Івано-Франківською митницею ДФС наявності у неї обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості вживаного транспортного засобу "Volkswagen", модель "Passat", номер кузова НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. Ф. Мороз

Т. Г. Стрелець