Справа № 243/5151/17
Суддя: Пронін С. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 243/5151/17
Справа № 2-а/243/271/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

02 жовтня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.,

при секретарі Чевела С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, йому, як учаснику бойових дій, передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який згідно з абз. 5 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» становить 1 130 грн. Таким чином, розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році становить 5 650 грн., а саме: 1 130 грн * 5. Натомість, в порушення цих вимог закону, відповідачем було здійснено виплату зазначеної допомоги у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», тобто в розмірі 920 грн. Листом від 03 травня 2017 року Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, направленим у відповідь на звернення позивача від 23 грудня 2016 року, повідомило позивача, що відповідач не має повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, кошти надходять з державного бюджету і проведення виплат здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій. Позивач вказує, що оскільки рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року, до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), то на час виникнення спірних правовідносин відповідач при розрахунку щорічної разової допомоги до 5 травня мав керуватися саме Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Враховуючи викладене, позивач просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити та визнати неправомірними дії відповідача з приводу відмови виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі 4 730 грн.

Позивач ОСОБА_1 та особа, в чиїх інтересах вона діє ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду електронною поштою заяви про розгляду справи в їх відсутність, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Винник О.В., що діє на підставі довіреності № 08-20/1597 від 17 травня 2017 року, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд справу розглядати в її відсутність, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім цього, на адресу суду надійшли заперечення від відповідача на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому зазначено, що Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. ОСОБА_2 у 2016 році отримав виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» за місцем проходження ним служби. Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень. Так, ОСОБА_2 було включено до реєстру виплат на перерахування виплат разової щорічної допомоги до Дня Перемоги, наданий за місцем служби військовою частиною № НОМЕР_1 у м. Слов`янську. Кошти на зазначені цілі перераховано 30 листопада 2016 року на спеціальний рахунок військової частини № НОМЕР_1 , як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення цих видатків. За приписами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 17 вказаного закону фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому кодексі, застосовуються відповідні норми цього кодексу. Законом України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, із набуттям чинності вищевказаним законом, повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надано Кабінету Міністрів України. Крім цього, в рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97 зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Отже за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Таким чином, враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вказані положення закону не скасовані та не визнані неконституційними, відповідач вважає, що застосуванню підлягають саме норми Закону України VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», на виконання яких Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання виплат у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистський переслідувань». Виходячи з викладеного, відповідач вважає свої дії правомірними щодо виплати ОСОБА_2 разової грошової допомоги у розмірі 920 грн., а позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, в зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Головним управлінням Національної гвардії України 14 грудня 2015 року, є учасником бойових дій, що дає йому право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Його було включено до реєстру виплат на перерахування виплати разової щорічної допомоги до Дня Перемоги, наданого за місцем служби військовою частиною № НОМЕР_1 у м. Слов`янську. Кошти на зазначені цілі Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради перерахувало 30 листопада 2016 року на спеціальний рахунок військової частини № НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 отримав вказану грошову допомогу в розмірі 920 гривень. З листа позивача ОСОБА_1 від 21 квітня 2017 року, направленого на адресу відповідача, слідує, що 15 грудня 2016 року ОСОБА_2 листом звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради з проханням нарахувати та виплатити йому невиплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік в сумі 4 730 грн. З листа Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № 26-17/1477 від 03 травня 2017 року, направленого у відповідь на лист позивача ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у здійсненні нарахування та доплати разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік в сумі 4 730 грн.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі № 10-рп/2008 вказані зміни було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

В той же час пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначена норма закону набула чинності 01 січня 2015 року, неконституційною її визнано не було.

Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року, Кабінетом Міністрів України 02 березня 2016 року була прийнята постанова № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертв нацистських переслідувань», підпунктом 2 пункту 1 якої передбачено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що на час існування спірних правовідносин поряд із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким передбачено щорічно до 5 травня виплачувати учасникам бойових дій разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, діє Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року, яким встановлення порядку та розмірів допомоги, передбаченої статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. В рішенні Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року по справі № 18/183-97 зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не

може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Так, оскільки обидва нормативно-правових акта однакової юридичної сили, які є спеціальними в частині визначення розміру та порядку виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, суперечать один одному, то застосуванню підлягає той з них, що був прийнятий пізніше, тобто Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року. Крім цього, постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертв нацистських переслідувань» № 141 від 02 березня 2016 року була прийнята саме на виконання приписів Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року, а тому вказана постанова підлягає застосуванню не сама по собі, а на виконання саме приписів Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з 01 січня 2015 року Кабінет Міністрів України має право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, в тому числі щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується учасникам бойових дій до 5 травня.

Крім цього, у рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3 статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Аналогічного висновку дійшов Європейський суд з прав людини, який в рішенні «Валентина Ніконорівна Велікода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

До того ж у вказаному рішення Конституційного Суду України зазначено, що в положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже суд приходить до висновку, що у 2016 році у відповідача не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів. Враховуючи те, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік нараховано та виплачено ОСОБА_2 у розмірі 920 грн., що відповідає положенням розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

ОСОБА_2 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 11, 17, 18, 70-71, 122, 158-163, 167 КАС України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 року, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертв нацистських переслідувань» № 141 від 02 березня 2016 року, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд, протягом десяти днів з для її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін