Справа № 135/623/17
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/623/17
Провадження № 2-а/135/49/17
ПОСТАНОВА

іменем України

02.10.2017 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ладижинської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 52 від 25.05.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП. Вказав, що в даній постанові зазначено, що станом на 10 год. 52 хв. 08.05.2017 року він умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, не уклав договір на вивезення побутових відходів, які утворились в процесі життєдіяльності, з юридичною особою, яка у встановленому порядку визначена виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, за адресою: м. Ладижин, вул. Незалежності, 31, не виконавши умови припису №000433 від 06.03.2017 року, чим порушив п. 3.2.5 ОСОБА_3 благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152 КУпАП. Зазанчив, що він не зобовязаний укладати договір, оскільки за положеннями ЦК України, він є вільним у виборі контрагента та визначенні умов договору. Без його волевиявлення такий договір не може бути укладений. Вказує на процесуальні порушення при оформленні матеріалів справи, оскільки зазначено лише одного свідка в протоколі, який є працівником поліції, при складанні протоколу використано його персональні дані, його ознайомили з правами в ході складання протоколу. Вважає, що постанова №52 по справі адміністративного правопорушення від 25.05.2017 року є неправомірною, тому просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що ніяких протиправних дій він не вчиняв, взагалі не було зясовано чи утворюються в його господарстві відходи. Він не зобовязаний укладати договір, оскільки порушується свобода договору, а йому навязується для укладання договору лише один виконавець. Під час розгляду справи він був присутній на засіданні адміністративної комісії. Він проживає інколи у будинку по вул. Незалежності, 31, будинок будував він та користується ним, хоча не оформив право власності на будинок, оскільки будинок ще не введено в експлуатацію. Адмінкомісія не може здійснювати правосуддя, тому не могла виносити постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що не укладення договору на вивіз побутових відходів є порушенням правил благоустрою, затверджених міською радою. Тому на засіданні адміністративної комісії позивача правомірно притягнули до відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП. Вказав, що позивачем договір не укладено й досі. В громадян немає в даному конкретному випадку можливості укласти договір на вивіз побутових відходів із іншим виконавцем, оскільки міською радою затверджено лише одного виконавця таких послуг. Тому споживач зобоявзаний укласти такий договір, який йому запропоновано підприємством.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Належних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП відповідачем не надано. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача, про те що в його діянні щодо неукладення договору немає складу адміністративного правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови №152 від 25.05.2017 року, винесеної адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП у виді 340 грн. штрафу за те, що станом 10 год. 52 хв. 08.05.2017 року він умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, не уклав договір на вивезення побутових відходів, які утворились в процесі життєдіяльності, з юридичною особою, яка у встановленому порядку визначена виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, за адресою: вул. Незалежності, 31, м. Ладижин, не виконавши умови припису № 000433 від 06.03.2017 року, чим порушив п.3.2.5. ОСОБА_3 благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради.

Вказана постанова була винесена адміністративною комісією на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 000180 від 08.05.2017 року, складеним інспектором КП ЛМР «Муніципальна поліція» ОСОБА_4, в якому зазначено, що станом 10 год. 52 хв. 08.05.2017 року він умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, не уклав договір на вивезення побутових відходів, які утворились в процесі життєдіяльності по вул. Незалежності, 31, м. Ладижин. Попередньо був наданий припис.

Свідок ОСОБА_5, який працює начальником КП Ладижинської міської ради «Муніципальна поліція», показав, що був присутній при складанні протоколу. ОСОБА_1 відмовлявся укладати договір, бо його не влаштовував режим вивезення і умови договору, не визначені всі умови. Права особі розяснювались в ході складання протоколу, до того, як надати особі протокол для підписання.

Із оглянутого в судовому засіданні відео файлу вбачається, що права ОСОБА_1 розяснювались працівником муніципальної поліції до того, як йому надано можливість надати пояснення.

Судом не встановлено істотних процесуальних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені ОСОБА_1 порушення при оформленні матеріалів справи, зокрема, зазначення свідком правопорушення працівника поліції, не мають суттєвого значення, оскільки, сторонами не оспорюється те, що позивач і на даний час не уклав договір на вивезення твердих побутових відходів із відповідною юридичною особою - виконавцем. Права особі, відносно якої складався протокол, працівником муніципальної поліції розяснювались, копія протоколу вручена. Щодо зазначення персональних даних, то ОСОБА_1 не оспорюється їх неправильність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно припису від 06.03.2017 року №000433 вбачається, що ОСОБА_1, відповідно вимог п.3.2.5. ОСОБА_3 благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради, було запропоновано усунути виявлені порушення з терміном усунення до 11.03.2017 року, щодо укладення договору на вивіз побутових відходів по вул. Незалежності, 31, м. Ладижин.

З копії рішення №446 від 21.05.2012 року 14 сесії 6 скликання Ладижинської міської ради вбачається, що було затверджено ОСОБА_3 благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради. Відповідно до п.3.2.5. цих ОСОБА_3 вбачається, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради зобовязані: згідно з вимогами діючого законодавства України у сфері поводження з відходами укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати роздільне збирання побутових відходів (за винятком коли плата за вивезення відходів є у складі квартплати або плати за утримання прибудинкової території). ОСОБА_3 були опубліковані в пресі, а саме: в газеті «Нове місто» №25 від 14 червня 2012 року.

З копії рішення №174 від 30.06.2016 року 5 сесії 7 скликання Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що міська рада вирішила створити комунальне підприємство Ладижинської міської ради «Муніципальна поліція», затвердила Статут даного підприємства. Також, рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №302 від 25.07.2016 року вирішено уповноважити посадових осіб КП ЛМР «Муніципальна поліція» складати протоколи за адміністративні правопорушення, в тому числі і за ст. 152 КУпАП.

З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 391 від 26.10.2016 року вбачається, що виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити новий склад адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради, з метою всебічного та своєчасного розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Частиною першою статті 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 152 цього Кодексу.

Отже, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою територій населених пунктів.

Разом з тим, доказів того, що в діянні ОСОБА_1 щодо не укладання договору з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів наявна вина, а в цьому діянні є склад адміністративного правопорушення, суду не надано.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до п.п. 7 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частина 3 ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює, що ОСОБА_3 благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не передбачають для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення виявляється в умисних діях, коли особа свідомо порушує правила благоустрою і санітарії.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відсутні докази скоєння ОСОБА_1 умисних дій по порушенню чистоти та порядку у м. Ладижин, зокрема і порушення правил благоустрою території м. Ладижин, за що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо позиції відповідача про те, що обовязок укладення договору на вивіз побутових відходів є одним із складових правил благоустрою, за порушення яких передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП, суд виходить з такого.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 19 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відтак, вказаною нормою закону передбачено обовязок споживача укласти підготовлений виконавцем не будь-який договір на надання житлово-комунальних послуг, а лише такий договір, який відповідає типовому договору.

Механізм надання субєктами господарювання послуг з вивезення побутових відходів у містах визначено ОСОБА_3 надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008 року.

Відповідно до п. 3 вказаних ОСОБА_3, договір про надання послуг укладається відповідно до типового договору, наведеного в додатку 1.

З примірника договору про надання послуг з вивезення побутових відходів для будинків приватного сектору вбачається, що виконавцем послуг з вивезення побутових відходів з населених пунктів на території Ладижинської міської ради визнано КП «Ладижинський комбінат комунальних підприємств». Цей факт визнається сторонами та ніким не оспорюється.

Проаналізувавши положення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, які КП «Ладижинський ККП» (далі по тексту договір КП «Ладижинський ККП») пропонує укладати споживачу, суд дійшов висновку, що цей договір не відповідає в повній мірі положенням типового договору, затвердженого в додатку 1 ОСОБА_3 надання послуг з вивезення побутових відходів.

Зокрема, підготовлений договір КП «Ладижинський ККП» не містить чіткого зазначення пунктів, що містяться в типовому договорі, які мають істотне значення, а саме: за якою схемою має здійснюватись вивіз відходів контейнерною чи без контейнерною (п. 4 Типового договору); не вказано хто повинен здійснювати завантаження твердих відходів, великогабаритних і ремонтних (п. 7 Типового договору); не вказано час вивезення відходів та графік вивезення чи періодичність вивезення (п. 5); не зазначено місця, де споживач повинен залишати відходи, у якому вигляді мають бути залишені ці відходи (п. 5), тощо.

Вказані відмінності від типового договору, а саме незазначення тих умов договору, які містяться в типовому договорі, є істотними, оскільки впливають на розуміння умов договору та його виконання обома сторонами, а відповідно і наслідки, що можуть слідувати в разі невиконання.

Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року №6-110 цс12, згідно якої у разі відмови від укладення договору, що відповідає типовому, виконавець послуг вправі звернутися до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦПК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбаченим нормативним актом обовязкової дії.

З наведеного вище можна зробити висновок про те, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача лише за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору, який не є типовим, не суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а відповідно не несе обовязку споживача укласти такий договір.

Таким чином, оскільки підготовлений договір КП «Ладижинський ККП» не відповідає в повній мірі положенням типового договору, позивач ОСОБА_1 не був зобовязаний його укладати. Відтак, в діянні позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що він сам має право визначати з ким укладати договір на вивезення побутових відходів, а умови такого договору мають бути узгоджені з ним, оскільки споживач зобовязаний укласти запропонований виконавцем послуг договір, який відповідає типовому договору. Крім того, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 289, 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 100, 158, 159, 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії Ладижинської міської ради № 52 від 25.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: