Справа № 264/2391/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2391/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, інспектора роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі лейтенанта поліції Жиронкіна Романа Андрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 18.04.2017 року відповідачем була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, про те, що нібито вона 18.04.2017 року о 17-13год. керуючи автомобілем «Hyundai tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул.Університетської та пр.Миру в м.Маріуполі порушила знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме проїхала без зупинки, чим порушено вимоги п.33 Правил дорожнього руху та накладено на позивача адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255грн. Притягнення її до відповідальності вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача не законними, оскільки відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив її можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст.268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.278, 279 КУпАП. Крім того вона не порушувала вимог Правил дорожнього руху України, а патрульним поліцейським при винесенні постанови не надано жодного доказу її винуватості. Просила поновити їй строк на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки 24.04.2017 року вона зверталась до відповідача з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, відповідь на яку надійшла лише 13.05.2017 року, а також скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №086222 від 18.04.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та визнати протиправними дії інспектора поліції.

Позивачка в ході розгляду справи уточнила вимоги, просила залишити без розгляду вимоги щодо визнання дій інспектора поліції протиправними. 02.10.2017 року до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив при вирішенні справи врахувати надані заперечення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалося.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 11, 161 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до постанови серії ЕАА №086222 від 18.04.2017 року, винесеної відповідачем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП вбачається, що 18.04.2017 року о 17-13год. позивач, керуючи автомобілем «Hyundai tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул.Університетської та пр.Миру в м.Маріуполі порушила знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме проїхала без зупинки, чим порушила вимоги розділу 33 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі з заявою про надання для ознайомлення матеріалів по постанові про накладення на неї адміністративного стягнення.

11.05.2017 року ОСОБА_1 надано відповідь, згідно якої у зв`язку з несправністю фото- відеотехніки, що застосовується для забезпечення публічної безпеки і порядку, а також для фіксування правопорушень, відеозапис правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, збережено не було.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернулась 19.05.2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою було пропущено строки звернення до суду з поважних причин та вважає за необхідне їх поновити.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказано, що остання порушила п.33 Правил дорожнього руху України.

Відповідачем на підтвердження вини позивачки у вчиненні правопорушення надані письмові пояснення інспекторів Жиронкіна Р.А. та Мельченко Р.О., в яких вони виклали обставини вчиненого правопорушення, які зазначені і в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому зв`язку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, споспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «Валерій Лопата проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доказів щодо скоєння ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАА №086222 від 18.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за ст.122 ч.1 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки за ч.1 ст. 122 КУпАП відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння цього правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, у зв`язку з чим даний строк поновити.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, інспектора роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі лейтенанта поліції Жиронкіна Романа Андрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №086222 від 18.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за ст.122 ч.1 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Жиронкіним Романом Андрійовичем, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя: Н. В. Литвиненко