Справа № 820/4050/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" жовтня 2017 р. № 820/4050/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Foc Tuba Ltd"
до Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Foc Tuba Ltd», звернувся до суду з позовом до Головного Управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд: Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.08.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю " Foc Tuba Ltd " за платежем з податку на прибуток на суму 24803,28 грн., з них 24803,28 грн. - за податковими зобов'язаннями та податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2017 р. в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість на суму 674987,50 грн., з них 539990,00 - за податковими зобов'язаннями; 134997,50 грн. - за штрафними санкціями.

Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив суд перенести розгляд справи, але доказів поважності не прибуття в судове засідання надано не було, а тому суд приходить до висновку про розгляд справи за його відсутності.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Foc Tuba Ltd» 16.05.2001 р. взято на податковий облік за №2447 та знаходиться на обліку в Східній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області .

Судом встановлено, що На підставі Наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 03.05.2017 №1817, з урахуванням наказу від 19.06.2017 № 2649, виданих Головним управлінням ДФС у Харківській області, направлення від 19.05.2017 №3191, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок тдатників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1, направлення від 19.05.2017 №3190, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області Крайник юбов Богданівною, направлення від 19.05.2017 №3192, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2, направлення від 19.05.2017 №3193, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3, направлення від 19.05.2017 №3194, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок у сфері послуг управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_4, направлення від 19.05.2017 №3195, головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок у сфері послуг управління - диту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5, згідно із п. 77.1 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена виїзна планова документальні перевірка ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Foc Tuba Ltd» податковий номер 31440356, з питань дотримання вимог,податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.03.2017 року.

За результатами перевірки складено акт №7205/20-40-14-01-08/31440356 від 11.07.2017 року, яким встановлено порушення: п.п. 14.1.11. п. 14.1.ст.14, пп. 134.1.1. п. 134.1., ст. 134, п.п. 139.2.2. п. 139.2. ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 80 107.00 грн., та п. 198.3 ст. 198, п. 188.1 ст. 188. п. 185.1 ст. 185, пп. 186.2.1. п. 186.2 ст. 186, п. 190.2 ст. 190 ПКУкраїни, що призвело до заниження податку на додану вартість у загальній сумі 547 711.00 грн.

09.08.2017 року ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення- рішення:№. яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 80 107,00 грн. та за штрафними санкціями на 10 632,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 547 711,00 грн. та за штрафними санкціями на 136 927,75 грн.

Підставами для винесення зазначених податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу щодо заниження показника по рядку 03 РІ «Різниці, які виникають відповідно до ПК України ( + /-) у сумі 137 796 грн., що сталося внаслідок того, що підприємством не було збільшено фінансовий результат по рядку 2.1.3 Додаток РІ до Податкової декларації з податку на прибуток «Сума витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає: ознакам, визначеним пп. 14.1.11 ПК України.

Також, фахівцями ДФС зроблено висновок, що у відомостях при розподілі витрат (амортизація обладнання , заробітна плата робітників виробництва та ССВ. Інші матеріали, інші витрати) не завжди дотримувались пропорційності між номенклатурою виробленої продукції, крім того у 2015 році витрати по рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» взагалі не розподілялись між номенклатурою виробленої продукції.

У ході перевірки на підставі даних бухгалтерського обліку по рахунку 26. 91, 90. які зафіксовано у додатках до акту (№8.1. №8.2, №8.3) перевірки та даних, що наведені у помісячних зведених відомостях списання матеріалів на виробничу собівартість туби ламінатної здійснено розподіл витрат (амортизація обладнання, заробітна плата робітників виробництва та ССВ, Інші матеріали, інші витрати) відповідно із принципами, викладеними у пп. 2.20-2.24.8 наказів про облікову політику підприємства, та визначено собівартість реалізованої продукції у розрізі номенклатури відповідно із положенням п. 11-16 «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затверджені наказом Міністерства фінансів України.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що відповідно до пп. 139.2.1. ПК України (у редакції від 20.09.2015р.), фінансовий результат до оподаткування збільшується:на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;на суму витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, понад суму резерву сумнівних боргів.

Тобто, вищезазначене положення закону вказує на те, що можливість його практичного застосування напряму пов'язано з існуванням резерву сумнівних боргів на підприємстві.

Як було зазначено в акті перевірки у підприємства - позивача резерв сумнівних боргів, за даними бухгалтерського обліку взагалі, не створювався.

З огляду на викладене слідує, то без створення резерву сумнівних боргів, ТОВ «Foc Tuba Ltd», юридично не могло застосувати положення пп. 139.2.1 ПК України і відповідно збільшити свій фінансовий результат до оподаткування.

Суд зазначає, що вказаний висновок підтверджується і офіційною позицією органів ДФС України, які викладені у листах про надання податкових консультацій, зокрема у листі ГУ ДФС у м. Києві від 15.12.2015 № 18967/10/26-15-15-03-11, де зазначено , що для застосування норм п. 139.2 ст. 139 Кодексу необхідне створення резерву сумнівних боргів щодо поточної дебіторської заборгованості, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу).

Таким чином, висновок інспекторів про порушення ТОВ ««Foc Tuba Ltd» пп. 139.2.2. п. 139.2. ст. 139 ПК України є необгрунтованим, оскільки не можливо порушити те, що об'єктивно не можливо застосувати за наявних обставин.

Щодо наявності ознак безнадійної заборгованості у дебіторської заборгованості у розмірі 137 796,00 грн.

Відповідно до пп. 14.1.11 ПК України (у редакції від 20.09.2015р.), безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;б) прострочена аборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;в)прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах;ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією;е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, етчмоаченому законодавством;з)заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Судом встановлено, що підставою для визнання дебіторської заборгованості у розмірі 81 011,86 грн. був абз. « а» пгі. 14.1.11 ПК України, а саме заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

В судовому засіданні встановлено, що на підтвердження того факту, що дійсно минув трирічний строк позовної давності позивачем надавалось інспекторам відомості по бухгалтерському рахунку 36 гахунки з покупцями», де чітко було видно, що на 31.12.2014р. відносно кожного контрагента був відсутній рух коштів вже більше трьох років.

При цьому, період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р. був перевірений органами ДФС України, а тому відсутні правові підстави ставити під сумнів пильність відображення та достовірність інформації у бухгалтерському обліку підприємства- позивача, зокрема по бухгалтерському рахунку 36 «Розрахунки з покупцями».

Суд вказує, що відповідно до н 44.3. ПК України (у редакції від 20.09.2015р.). платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Підставою для визнання дебіторської заборгованості у розмірі 56 784,14 грн. був абз. «є» пп. 14.1.11 ПК' України, а саме: прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості.

Зазначена дебіторська заборгованість обліковувалась за ТОВ «МФ «Рейнфорд». Судом встановлено, що ТОВ «Foc Tuba Ltd» вжило всіх передбачених законодавством заходів для стягнення зазначеної заборгованості у судовому порядку (рішення Дніпропетровського господарського суду від 01.06.2011р.) та шляхом примусового виконання рішення у виконавчому провадженні (Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2012р.).

Однак, у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.02.2012р.

Щодо висновків про порушення позивачем п.188.1 ст.188 ПК України.

Суд вказує, що відповідно до п. 16. «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16» загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні.

До змінних загальновнробничих витрат належать витрати на обслуговування і правління виробництвом (цехів, дільниць), то змінюються прямо (або майже прямо) тропорційно до зміни обсягу діяльності. Змінні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об'єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, аробітної плати, обсягу діяльності, прямих витрат тощо), виходячи з фактичної потужності вітного періоду

До постійних загальновнробничих витрат відносяться витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні гсягу діяльності. Постійні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об'єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, заробітної плати, обсягу діяльності, гямих витрат тощо) при нормальній потужності. Нерозподілені постійні загальновиробничі витрати включаються до складу собівартості реалізованої продукції (робіт, послуг) у періоді їх виникнення. Загальна сума розподілених та нерозподілених постійних агальновиробничих витрат не може перевищувати їх фактичну величину.

З аналізу вищевикладених положень законодавства суд робить висновок, що загальновиробничі витрати поділяються на змінні, які розподіляються, виходячи з фактичної потужності звітного періоду, та постійні, які розподіляються або не розподіляються, виходячи із нормальної потужності підприємства у звітному періоді.

Таким чином, для можливості правильного розподілу постійних загальновнробничих витрат визначальне значення має саме показник нормальної потужності підприємства за звітний період.

Однак, інспектори ГУ ДФС у Харківській області, здійснюючи розподіл загальновнробничих витрат не взяли до уваги вимоги п. 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318 та не використовували показник нормальної потужності підприємства позивача за відповідний період.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ході перевірки інспектори ГУ ДФС Харківській області ні в усній формі, ні у письмовій формі не запитували інформацію та її документальне підтвердження про встановлений показник нормальної отужності ТОВ «Foc Tuba Ltd» за період, що перевірявся.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що інспекторами ГУ ДФС у Харківській області було безпідставно розподілено абсолютно всі постійні загальновиробничі витрати ТОВ «Foc Tuba Ltd»,взявши за основу той факт, що за обліковий період. ТОВ «Foc Tuba Ltd» здійснювала випуск продукції у межах нормальної потужності або вище нормальної потужності.

Однак, відповідно до встановленого на підприємстві показника нормальної потужності, випуск продукції ТОВ «Foc Tuba Ltd» за період, що перевірявся, був нижче нормальної потужності підприємства.

Суд вказує, що відповідно до п. 398 Методичних рекомендаціями з формування собівартості родукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджені наказом Міністерства промислової політики України від 09 липня 2007 р. N373. якщо випуск продукції у звітному періоді нижче нормальної потужності підприємства, то загальновиробничі витрати розподіляються відповідно до нормальної потужності (витрати у межах нормальної потужності списуються на виробничу собівартість продукції, а понаднормативні витрати - на собівартість реалізованої продукції).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п. 16 Положення (стандарту) бухгалтерського оліку 16, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318 та урахуванням Методичних рекомендаціями з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджені наказом Міністерства промислової лі гики України від 09 липня 2007 р. N373, ТОВ «Foc Tuba Ltd», відповідно до визначеної нормальної потужності підприємства, частину постійних агальновнробничих витрат розподілило і включило до виробничої собівартості родукції, а іншу частину не розподіляло та списало собівартість реалізованої продукції.

З огляду на викладені обставини, а саме на неправильне визначення собівартості реалізованої продукції ТОВ «Foc Tuba Ltd» за період, то перевірявся, інспекторами ГУ ДФС у Харківській області безпідставно та протиправно було зроблено висновок про те, що ТОВ «Foc Tuba Ltd» здійснювало реалізацію виготовленої продукції нижче собівартості реалізованої продукції, чим порушило п. 188.1 ст. 188 ПК України та занизило податкові зобов'язання з ПДВ на суму 539 990, 00 грн.

Вказане вище підтверджено висновком експертного економічного дослідження №14849, зробленого Харківським науково - дослідним інститутом судових експертиз ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса, згідно якого заниження позивачем показника по рядку 03Р1»Різниці, які виникають відповідно до ПК України» у сумі 137796грн. і донарахування до сплати податку на прибуток у сумі 24803,28 грн. документально не підтверджується.

Також, вказано, що виходячи з того, що ТОВ «Foc Tuba Ltd» на протязі 2015-1 квартал 2017 року працювало нижче рівня нормальної потужності, розрахунок виробничої собівартості, наведений в Акті перевірки від 11.07.2017 року. На підставі якого в ньому зроблено висновок про заниження ТОВ «Foc Tuba Ltd» ПДВ в сумі 539990,0 грн.-не підтверджується.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення вищевказаних податкових повідомлень рішень.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Foc Tuba Ltd" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.08.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Foc Tuba Ltd" за платежем з податку на прибуток на суму 24803,28 грн., з них 24803,28 грн. - за податковими зобов'язаннями та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.08.2017 р. в частині збільшення грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Foc Tuba Ltd" за платежем з податку на додану вартість на суму 674987,50 грн., з них 539990,00 - за податковими зобов'язаннями; 134997,50 грн. - за штрафними санкціями.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Головного управління ДФС у Харківській області сплачений судовий збір у сумі 10496 (десять тисяч чотириста дев'яносто шість) грн. 87 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текс постанови виготовлено 06 жовтня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.