Справа № 823/1114/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/1114/17

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року справа № 823/1114/17

10 год. 00 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Звенигородської місцевої прокуратури до Бродецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов’язання вчинити певні дії,

встановив:

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури подав позов, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Бродецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький” та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов’язати Бродецьку сільську раду Катеринопільського району Черкаської області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький” та закріплення їх в натурі (на місцевості).

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідно до охоронного, зобов’язання від 31.10.2005 №196 Зб, складеного Державним управлінням екології та природних ресурсів в Черкаській області, Бродецька сільська рада засвідчила своє зобов’язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький” в адміністративних межах Бродецької сільської ради загальною площею 39,3 га.

Посилаючись на ст. ст. 19, 26 Закону України “Про землеустрій”, та наявність вказаного охоронного зобов’язання, позивач вважає, що на Бродецьку сільську раду покладається обов’язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою організації і встановлення меж території гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький”, а також здійснення контролю за його виготовленням.

В судовому засіданні 25 вересня 2017 року представник позивача адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що оскільки гідрологічний заказник “Бродецький” розташований за межами населеного пункту, це є землі несільськогосподарського призначення (болото з типовою рослинністю), тому розпоряджатися цими землями належить до повноважень райдержадміністрації.

В судовому засіданні 15 вересня 2017 року представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

25 вересня 2017 року на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Повно, всебічно, об’єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що гідрологічний заказник місцевого значення “Бродецький” оголошений рішенням Черкаської обласної ради від 23.12.1998 № 5-3 в с. Бродецьке Катеринопільського району Черкаської області на площі 39,3 га.

В 1999 році Державним управлінням екологічної безпеки в Черкаській області затверджено та погоджено з колективним сільськогосподарським підприємством “Нива” Положення про гідрологічний заказник місцевого значення “Бродецький”.

Згідно з п. 9 вказаного Положення витрати на економічне забезпечення режиму заказника здійснюються за рахунок коштів КСП “Нива”.

Зобов’язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецьке” було покладено на колективне сільськогосподарське підприємство “Нива”.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.07.2012 у справі № 01-14-01/2516 ліквідовано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Нива” як юридичну особу у зв’язку з банкрутством.

У 2005 році, після припинення здійснення господарської діяльності КСП “Нива” (СТОВ “Нива”), Державним управлінням екології та природних ресурсів в Черкаській області переоформлене охоронне зобов’язання на Бродецьку сільську раду. Відповідно до охоронного зобов’язання № 196 Зб від 31.10.2005, Бродецька сільська рада засвідчила своє зобов’язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький” в адміністративних межах Бродецької сільської ради загальною площею 39,3 га.

Посилаючись на наявність вказаного охоронного зобов’язання, прокурор вважає, що саме Бродецька сільська рада Катеринопільського району має бути замовником проекту землеустрою організації і встановлення меж території гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький”.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об’єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об’єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.06.1992 № 2456-XII “Про природно-заповідний фонд” (далі – Закон № 2456-XII) до природно-заповідного фонду України належать, зокрема: природні території та об’єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам’ятки природи, заповідні урочища.

Заказники, пам’ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам’ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Згідно зі ст. 4 Закону № 2456-XII регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам’ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам’ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2456-XII межі територій та об’єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об’єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об’єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 53 Закону № 2456-XII рішення про організацію чи оголошення територій та об’єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об’єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об’єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов’язання.

Відповідно до ст. 60 Закону № 2456-XII охорона територій та об’єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об’єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до пп. “в” ч. 2 ст. 25 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV “Про землеустрій” (далі - Закон № 858-IV) до видів документації із землеустрою відносяться: проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об’єктів.

Стаття 26 Закону № 858-IV визначає, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до ст. 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об’єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об’єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об’єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об’єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Згідно зі ст. 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до п.п. “а-д” ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою.

Згідно з п.п. 34, 37 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об’єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об’єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам’ятками природи, історії або культури, які охороняються законом; прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами “сезону тиші” з обмеженням господарської діяльності та добуванням об’єктів тваринного світу;

Відповідно до п.п. 9 п. “б” ч. 1 ст. 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно з нормами пунктів 1 та 7 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245-VI “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” (далі по тексту - Закон України № 5245-VI), з 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до пункту 3 та 4 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 5245-VI з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об’єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах “а” і “б” пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об’єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; землі зон відчуження та безумовного (обов’язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті “а” пункту 3 цього розділу.

Згідно з п. 6 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 5245-VI у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 5245-VI, що діє з 01.01.2013) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Під час судового розгляду справи встановлено, що гідрологічний заказник знаходиться за межами населеного пункту с. Бродецьке Катеринопільського району Черкаської області, що підтверджується також викопіюванням з карти функціонального використання території населеного пункту с. Бродецьке (картографічні матеріали з Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Бродецьке); викопіюванням з планового матеріалу проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства “Нива” Бродецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області).

Таким чином, землі гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький”, який розташований за межами населеного пункту с. Бродецьке, відносяться до земель державної власності.

Під час судового розгляду справи, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що Бродецька сільська рада має повноваження щодо передачі вказаних земель у власність / у користування, є власником чи користувачем земель гідрологічного заказника.

Гідрологічний заказник “Бродецький” в адміністративних межах с. Бродецьке Катеринопільського району (за межами населеного пункту) загальною площею 39,3 га належить до земель державної власності, відтак Бродецька сільська рада не має повноважень у сфері землеустрою щодо здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель гідрологічного заказника “Бродецький”, що свідчить про відсутність бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення “Бродецький” та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Згідно листа управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 14.06.2017 № 02-45/1770 на Бродецьку сільську раду покладено зобов’язання щодо забезпечення охорони та збереження території Заказника з оформленням охоронного зобов’язання від 31.10.2005, зареєстрованого в Держуправлінні екоресурсів в Черкаській області за № 196 Зб.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції щодо оформлення охоронних зобов’язань на території та об’єкти природно-заповідного фонду, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 N 65 (далі – Інструкція № 65), охоронним зобов’язанням оформляється передача під охорону території чи об’єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов’язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження.

Охоронні зобов’язання на території та об’єкти природно-заповідного фонду (далі - охоронне зобов’язання) оформляються органами, уповноваженими згідно із Законом України “Про природно-заповідний фонд України” (далі - уповноважені органи), землекористувачам (землевласникам) у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду або їх частини, які створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають (далі - території та об’єкти природно-заповідного фонду) (п. 1.4. Інструкції № 65).

На думку суду, покладення на Бродецьку сільську раду зобов’язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження (згідно охоронного свідоцтва від 31.10.2005 № 196 Зб), не свідчить про наявність у ради прав землевласника/землекористувача та про наявність обов’язку ради бути замовником проекту землеустрою організації і встановлення меж території заказника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк