Справа № 807/582/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 рокум. Ужгород№ 807/582/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.,

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Яблонського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2017 року, позивач - ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - відповідач), якою просив суд: 1) прийняти адміністративний позов до провадження; 2) визнати відмову Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у призначені ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - протиправною; 3) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ в сумі 27560,00 грн. (а.с.3-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 28 серпня 2014 року був прийнятий на службу в органах внутрішніх справ, де проходив службу до 06 листопада 2015 року. З 07 листопада 2015 року був прийнятий на службу в Національну поліцію, з якої був звільнений через хворобу 01 квітня 2016 року наказом за № 41 о/с на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», тобто через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатності до служби в поліції (свідоцтво про хворобу за № 23 від 02 березня 2016 року). Довідкою серії АГ за № 0012149 від 31 березня 2016 року виданою Ужгородською міськрайонною МСЕК визначено ступінь втрати працездатності в розмірі 20 % і згідно якої встановлено, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. 24 січня 2017 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області із заявою (рапортом) провести виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що отримав втрату працездатності без встановлення інвалідності від захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Листом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 лютого 2017 року за вих. № М-3/106/05/5-2017 було відмовлено позивачеві у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності. Дану відмову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його конституційні права. Спираючись на положення частини 7 статті 23 Закону України «Про міліцію» та на абзац третій пункту 15 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію», позивач вважає що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги останньому підлягає визнанню протиправною, а порушене право позивача - відновленню.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просили суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні усно заперечив проти заявлених позовних вимог, вважає дане рішення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області правомірним, законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року позивача було прийнято на службу в Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 07 листопада 2015 року за № 25 о/с. Відповідні відомості внесені до трудової книжки останнього, номер запису у трудовій книжці № 17 (а.с.11).

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 01 квітня 2016 року, позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 29 березня 2016 року за № 41 о/с. Відповідні відомості занесені до трудової книжки позивача за № 18 (а.с.11).

02 березня 2016 року військово-лікарською комісією Державної установи «Територіального медичного об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» за розпорядженням начальника Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, було здійснено медичний огляд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, лейтенанта поліції, інспектора Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. На підставі проведеного оглядку, було видано Свідоцтво про хворобу від 02 березня 2016 року за № 23 (а.с.12). Згідно пункту 12 Свідоцтва про хворобу за № 23 від 02 березня 2016 року, військово-лікарською комісією встановлено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.12 (на звороті)).

Так, 31 березня 2016 року, Ужгородською районною медико-соціальною експертною комісією (далі - Ужгородська районна МСЕК), було видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ за № 0012149, відповідно до якої, ОСОБА_5 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 %, причиною втрати працездатності зазначено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.13 та 13 (на звороті)).

24 січня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою, відповідно до якої просив провести йому виплату грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності на підставі захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.15). До заяви позивачем додано копії наступних документів: свідоцтва про хворобу за № 23 від 02 березня 2016 року, довідки Ужгородської міжрайонної МСЕК серії АГ № 0012149 від 31 березня 2016 року, сторінок паспорту громадянина України та картки платника податків.

03 лютого 2017 року Головним управління Національної поліції в Закарпатській області було скеровано на адресу позивача лист за № 11-3/106/05/5-2017, відповідно до якого повідомлено ОСОБА_5 про відсутність підстав для нарахування та виплати останньому одноразової грошової допомоги (а.с.14).

Згідно вимог частини 7 статті 23 Закону України «Про міліцію» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Положення пункту 5 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність, зокрема: Закон України "Про міліцію".

Абзацом 3 пункту 15 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року за № 850 затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок № 850).

Пунктом 1 Порядку № 850 встановлено, що ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно підпункту 3 пункту 3 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Одноразова грошова допомога поліцейським, порядок її призначення та отримання, категорія осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, розміри та підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюється, регулюються положеннями статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до пункту 6 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Отже, виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, без установлення йому групи інвалідності, проводиться виключно у випадку поранення (контузії, травми або каліцтва).

Тобто, вищезазначеною нормою Закону визначено вичерпний перелік захворювань, які є підставою призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи та згідно висновку військово-лікарської комісії, захворювання позивача хоча й пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак, носить виключно загальний характер, а тому права на отримання одноразової грошової допомоги у останнього не виникало, зокрема у Головного управління Національної поліції в Закарпатській області не виникало обов'язку в призначенні та нарахуванні такої виплати, оскільки відсутня підстава призначення останньої згідно вимог статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до приписів частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідач дія в межах та спосіб встановлених Законом, а відтак позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.160-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович