Справа № 404/2953/17 (2-а/404/350/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 рокусправа № 404/2953/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасії Володимирівни

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2017 року

у справі № 404/2953/17

за позовом ОСОБА_3

до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасії Володимирівни

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у Кіровський районний суд м. Кіровограда з позовом до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасії Володимирівни про визнання протиправними дій щодо винесення постанови АР №735504 від 05 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та її скасування.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 735504 від 05 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, інспектор 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано з пропуском строку з поважних причин пропуску цього строку та зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, разом з тим, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів та фактичних обставин справи, відповідачем винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №044977 від 05 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 4).

ОСОБА_3 отримав копію постанови серії АР №044977 - 05 березня 2017 року, що підтверджується записом відповідного змісту у постанові та засвідчується підписом позивача (а.с. 4).

З адміністративними позовом ОСОБА_3 звернувся у Кіровський районний суд м. Кіровограда 13 травня 2017 року, що підтверджується датою підписання позову та відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 1).

Порушуючи питання поновлення строку звернення до суду першої інстанції, позивач зазначив, що 14 березня 2017 року ним було подано адміністративний позов про скасування постанови відповідача, проте у зв'язку з тим, що позивач не прибув у судове засідання, позов залишено без розгляду. Підставами неприбуття у судове засідання 27 квітня 2017 року зазначає те, що неналежним чином був повідомленим про час та місце судового засідання, у зв'язку з чим вважає, що строки оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Відповідно до копії ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2017 року у справі №404/1527/17 за позовом ОСОБА_3 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасії Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, підставою залишення позову без розгляду стало те, що позивач 07 та 27 квітня 2017 року, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, повторно не з'явився в засідання та про причини неявки не повідомив (а.с. 16).

Ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2017 року у справі №404/1527/17 не оскаржувалася.

Відповідно до частини 3 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Фактично, під час повторного подання адміністративного позову, позивач застосовує умови такого звернення - усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, проте наводить мотиви незгоди з ухвалою суду першої інстанції про залишення первісного позову без розгляду (не був належним чином повідомлений про проведення судових засідань) без реалізації права на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що при зверненні до адміністративного суду в загальному порядку після залишення позову без розгляду застосовуються строки звернення, факт залишення попереднього позову без розгляду не продовжує строку звернення до суду та не є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні "Меньшикова проти України" від 08 квітня 2010 року (заява №377/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashmgdane v the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п 57, серія А, №93). Суд підкреслює що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі "Звольський та Звольська проти Чеської Республіки" (Zvolsky and Zvolska v the Czech Republic), заява № 46129/99, n 46, ЕСПЛ 2002 IX)".

Пунктом 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до суду.

У відповідності до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, для звернення до суду з позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху законодавством встановлений десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення такої постанови.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що копію оскаржуваної постанови відповідача позивач отримав 05 березня 2017 року, строк оскарження якої закінчився 15 березня 2017 року, то подання адміністративного позову 13 травня 2017 року відбулося з порушенням строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, виходить з оцінки та аналізу всіх наведених доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду, - зазначає, що наведені обставини нічим не обґрунтовані, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з частиною 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених законом підстав для поновлення строку звернення до суду та безпідставно ухвалив рішення по суті позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, суд апеляційної доходить висновків про скасування постанови суду першої інстанції та необхідність залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Пашкевич Анастасії Володимирівни - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим