Справа № 461/1316/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/5555/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобов'язання до вчинення дій по перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 21.02.2017 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України і скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 62 % відповідної суми грошового забезпечення; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років позивачу відповідно до приписів пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67 % відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 % відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідної суми грошового забезпечення. Також просить до загального розміру пенсії, врахувати відповідну суму надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити йому виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування вимог зазначив, що проходив службу в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. З 27.06.2016 року за наказом начальника ГУ НП у Львівській області був звільнений зі служби через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію». У відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» відповідач визначив йому пенсійні виплати у розмірі 62% від загальної суми грошового забезпечення, тоді як при звільненні у відставку за станом здоров'я пенсія призначається у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення та плюс за кожен рік вислуги понад двадцять років - три відсотки відповідних сум грошового забезпечення. Просить позов задоволити.

Оскаржуваною постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2017 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року за №3-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, документи для призначення та проведення перерахунку пенсій подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами міністерств та відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Відповідно до п. а ст. 13 Закону-2262 особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом-2262, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12 Закону-2262) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоровя, особам звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2. З частини 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-УІІІ Про Національну поліцію (далі Закон-580) - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років враховується три проценти відповідних сум грошового забезпечення. Тобто, дана норма містить чітке посилання на пункти 2, 3 частини 1 статті 77 Закону-580 і є його невідємною частиною, яка повинна враховуватись при призначенні пенсій особам звільнених з поліції.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі документів, наданих уповноваженим структурним підрозділом Національної поліції України ОСОБА_1 з 28.06.2016 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону-2262 в розмірі 67 % відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо твердження суду про тотожність визначень не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час і непридатний до служби в поліції-, зазначаємо наступне. Про тотожність зазначених понять суд дійшов висновку, посилаючись на п. 1.63 Порядку проведення військово лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, якою визначено, які постанови виносяться за результатами медичного огляду ВЛК.

Відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ ч. 1 ст. З Про військовий обов'язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону-580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Отже, поняття не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час і непридатний до служби в поліції- не є тотожними поняттями.

У свідоцтві про хворобу від 14.06.2016 № 113 позивача, яке видане Військово- лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Львівській області , зазначено висновок: непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Окрім того, дане свідоцтво про хворобу видане Військово-лікарською комісією при розгляді питання про придатність до військової служби (а не служби в поліції) на основі статей 39 б, 40 в, 41 в, 42 г, 71 г графи І розкладу хвороб і фізичних вад Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 № 85 (далі Порядок-85).

Таким чином, у звязку з тим, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_1 до служби в поліції, головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області пенсійну виплату позивача приведено у відповідність до чинного законодавства з 01.09.2016 та обчислено пенсію у розмірі 62 % грошового забезпечення (розпорядження від 23.08.2016). Про вказані зміни в пенсійному забезпеченні повідомлено позивача листом від 02.09.2016 № 3643/03-26.

Для обчислення пенсії в розмірі 67 % за 24 років вислуги військово-лікарські документи, зокрема, свідоцтво про хворобу необхідно привести у відповідність до пункту 2 статті 77 Закону-580. Однак, вказані документи не були приведені у відповідність до п. 2 ст. 77 Закону-580.

Окрім того, згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону-580 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом-580 акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить Закону- 580. Також законодавцем дано вказівку Кабінету Міністрів України в місячний строк привести свої нормативно - правові акти у відповідність із Законом-580, забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно - правових актів у відповідність із Законом-580, забезпечити прийняття міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно - правових актів, що випливають із Закону-580.

В позовній заяві від 20.02.2017 ОСОБА_1 зазначає, що на день звільнення, проведення військово-лікарської експертизи з метою визначення придатності до служби здійснюється відповідно до Порядку-85. Однак, позивач, відповідно до витягу з наказу від 24.06.2016 № 183 о/с головного управління Національної поліції у Львівській області, звільнений з військової служби в поліції з 27.06.2016.

Відповідно до ст. 1 Закону-580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з п. 14 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28.10.2015 №877, Національна поліція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Структура Міністерства внутрішніх справ України затверджена ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" і не містить такого органу, як Національна поліція України.

З наведеного вбачається, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, юридичною особою публічного права і не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України. Таким чином, застосування Порядку-85 при проведенні військово - лікарської експертизи і медичний огляд осіб рядового і начальницького складу поліції при звільненні зі служби є безпідставним, оскільки останній суперечить Закону-580. Законом-580 зобовязано міністерства привести свої нормативно - правові акти у відповідність з Законом-580. Такі дії підлягають оскарженню, однак, позивачем не оскаржувались. Окрім того, свідоцтво про хворобу від 14.06.2016 №113 позивача видане Військово - лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Львівській області однак, позивач звільнений з Національної поліції України, яка не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Згідно з п.1.3 вказаного Положення основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ; визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Пунктом 1.63 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України визначено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (п.1.63.5): "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Не придатний на посаду" (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я"; "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку". Вказаний перелік є вичерпним.

За наведеного, суд дійшов висновку про тотожність визначень "не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і "непридатний до служби в поліції".

Згідно п."а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки.

Згідно наказу т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області №183 о/с від 24 червня 2016 року його звільнено зі служби в поліції з 27 червня 2016 року за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто через хворобу. Вислуга років для призначення пенсії склала 24 роки 05 місяців 07 днів.

Підставою звільнення слугувало свідоцтво про хворобу від 14.06.2016 року №113, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час на основі ст.39б, 71г, 60г, гр.1 Розкладу хвороб та фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 року №85). Захворювання пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Судом встановлено, що позивач до 01.09.2016 року отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тобто 12%, а всього 67 відсотків. З 01.09.2016 року позивач отримує меншу пенсію, ніж визначена ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 06.09.2016 року позивач отримав повідомлення ГУ ПФУ у Львівській області від 02.09.2016 року № 3643/03-29 про перерахунок пенсії, зі змісту якого вбачається, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача міститься свідоцтво про хворобу, у якому не зазначено інформацію про непридатність до служби в поліції як це передбачено п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 62% грошового забезпечення. Водночас у вищевказаному повідомленні зазначається, що з метою подальшого отримання пенсії в розмірі 67%, позивачеві запропоновано привести у відповідність до законодавства наявні військово-лікарські документи. У зв'язку з цим позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області за роз'ясненнями з відповідним інформаційним запитом.

З відповіді на інформаційний запит від 16.02.2017 року № 1685/03-25 вбачається, що оскільки військово-лікарською комісією не прийнято рішення про його непридатність до служби в поліції, з 01.09.2016 року пенсійну виплату позивача приведено у відповідність до чинного законодавства та обчислено в розмірі 62% грошового забезпечення згідно розпорядження від 22.08.2016 року. При цьому підставою для перерахунку пенсії у вказаному розпорядженні зазначено «уточнення причини звільнення». Крім цього у відповіді на інформаційний запит відповідач повторно зобов'язує позивача для призначення йому пенсії в розмірі 55% за 20 років вислуги привести його військово-медичні документи (свідоцтво про хворобу) у відповідність до п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За нормою ст.3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка проходить службу в органах Національної поліції України. Зокрема пунктом 2 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Частиною 9 ст.95 вказаного Закону визначається, що поліцейські зобов'язані щороку проходити комплексний медичний огляд (диспансеризацію), а за необхідності - цільові медичні огляди, психофізіологічні обстеження і тестування в порядку, визначеному Міністром внутрішніх справ України.

Наказом від 10.12.2015 року за №1561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1663/28108 «Про затвердження Порядку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими» у п.2 р. ІІІ, визначено, що профілактичний медичний огляд поліцейських проводиться 1 раз на рік. При виявленні у поліцейського, який пройшов профілактичний медичний огляд, хвороб, що є протипоказанням до виконання робіт, керівнику органу поліції направляється інформація про поліцейського, який за станом здоров'я потребує направлення на огляд до медичної комісії закладу охорони здоров'я МВС для визначення його придатності до подальшої служби, за формою до додатка 1 до цього Порядку (пункт 7 розділу ІІІ): Інформація про поліцейського, який за станом здоров'я потребує направлення на огляд до медичної комісії закладу охорони здоров'я МВС для визначення його придатності до подальшої служби.

Відповідно до п.1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом МВС України №85 від 06 лютого 2001 року, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх прав і членів їх сімей, військовослужбовців Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно з п.1.3 вказаного Положення основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ; визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Пунктом 1.63 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України визначено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (п.1.63.5): "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Не придатний на посаду" (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я"; "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку". Вказаний перелік є вичерпним.

За наведеного, суд дійшов висновку про тотожність визначень "не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і "непридатний до служби в поліції".

Згідно п."а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як визначено ст.3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача при визначенні розміру пенсійних виплат на користь позивача не відповідають вимогам чинного законодавства та є неправомірними. За встановленого права ОСОБА_1 на звільнення по хворобі, про що чітко зазначено у наказі про звільнення, і наявного свідоцтва про хворобу, яке він надав відповідачу, позивач отримав право на призначення пенсії у розмірі 67% грошового утримання.

Згідно ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а також прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задоволити, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та скасувати розпорядження відповідача від 22.08.2016 року щодо здійснення з 01.09.2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 62% відповідної суми грошового забезпечення та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років відповідно до приписів пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67 % відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 % відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідної суми грошового забезпечення з урахуванням відповідної суми надбавки за проживання на території гірського населеного пункту та з виплатою різниці з часу виникнення права на пенсію, тобто з 01 вересня 2016 року.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2017 року у справі № 461/1316/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4