Справа № 182/4865/17
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4865/17
Провадження № 2-а/0182/389/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.10.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Вона є дружиною померлого учасника бойових дій. ЇЇ чоловік за життя був визнаний інвалідом III групи від загального захворювання. Згідно зі ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге повинна щорічно, до 05 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, що складає 3741 грн. 00 коп.

Незважаючи на це, відповідач у 2017 році здійснив їй виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня лише у розмірі 600,00 грн. Вказаний розмір допомоги встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02.03.2016 року № 141.

У липні 2017 року вона звернулась до відповідача з проханням про виплату їй недоплаченої допомоги у розмірі 3 141 грн. 00 коп., однак відповідач листом № О-179 від 25.07.2017 року відмовив їй у виплаті недоплаченої допомоги, вказавши, що разова допомога їй була виплачена згідно чинного законодавства України у розмірі 600,00 грн. Вважає такі дії відповідача незаконними.

Просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача (невиплату їй, як дружині померлого учасника бойових дій, визнаного за життя інвалідом III групи від загального захворювання у 2017 році щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком (тобто у розмірі 3741 грн. 00 коп.); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою судді про відкриття скороченого провадження від 11.09.2017 року відповідачу було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання ухвали та копій документів подати безпосередньо до канцелярії суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації надав заперечення проти позову, посилаючись на наступні обставини. Згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у п.1 ст. 10 цього закону, а також дружинам (чоловікам) померлим інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України. Тобто визначення порядку та розмір виплат громадянам, що мають статус ветеранів війни, делеговано Кабінету Міністрів України. На виконання зазначеного закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 05.04.2017 року № 223, якою установлено, що разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік виплачується у розмірі 600,00 грн. Фінансування виплати здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Тому при нарахуванні та виплаті щорічної грошової допомоги до 05 травня слід керуватися виключно приписами Бюджетного кодексу України, Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» та прийнятою на його виконання Постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року, статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.19-21).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Позивач є дружиною померлого учасника бойових дій. ЇЇ чоловік, ОСОБА_2, за життя був визнаний інвалідом III групи від загального захворювання та мав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення Серія АА №005792 від 02.05.1996 року з відповідним правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.10).

Позивач, згідно копії посвідчення Серія С №189672 від 17.12. 2015 року має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.9)

Статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге повинна щорічно, виплачується разова грошова допомога.

Враховуючи те, що позивач є дружиною померлого учасника бойових дій, визнаного за життя інвалідом від загального захворювання, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши вищевказану категорію населення зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є членами сімей, а також дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Як вбачається з листа № О-179 від 25.07.2017 року відповідач, розглянувши заяву позивача, повідомив, що їй була виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік у розмірі 600,00 грн., визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02.03.2016 року № 141 (а.с.7-8).

Згідно ст.3 ОСОБА_3 України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст.8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Відповідно до ст.46 ОСОБА_3 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щорічна разова грошова допомога для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни є формою соціального забезпечення громадян, тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є членами сімей, а також дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, на соціальний захист.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с.21, п.31).

Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги сім'ям загиблих (померлих) ветеранів війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом 4 пункту 20 розділу II Закону України № 107-VI від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вказану норму викладено в новій редакції і встановлено, щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, щодо викладення в іншій редакції на цей рік статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно із ч.2 ст.152 ОСОБА_3 України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п'ятої ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком і зазначена редакція не призупинялась і зміни до неї не вносились.

Водночас, Кабінет Міністрів України у п.п.2 п.1 Постанови «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02.03.2016 року № 141 установив, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге здійснюється у розмірі 600 грн. Тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 15 цього Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII.

Аналогічні висновки містяться в Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 року, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положеннями ч.3 ст.28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стосовно судового збору суд зазначає наступне.

Позивач, згідно п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому при подачі позову судовий збір ним не сплачувався.

Відповідно до п. 19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Відповідно до Довідки про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», доданої до Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, то і відповідно судовий збір з нього не стягується. Тобто в разі задоволення адміністративного позову повністю судовий збір з відповідача, звільненого від сплати судового збору, не стягується.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що судовий збір з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації стягуватись не повинен.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,7,9-15,17,18,71,86,94,99,159-163,167,183-2,244-2 КАС України, ст.ст. 3,8,19,22,46,58,152 ОСОБА_3 України, ст.ст. 5,6,15,17,17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати у 2017 році ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня 2017 року, у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_4