Справа № 826/20554/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року місто Київ К/800/27162/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Черпіцької Л.Т., Шведа Е.Ю.,

При секретарі: Ловецкій Т.

За участю позивача, представника позивача - Соколова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання знести за власний рахунок самочинно збудований об'єкт будівництва «Будівництво автозаправочного комплексу і будівлі оператора з магазином автозапчастин центру придорожнього сервісу на автодорозі «Північно-Східний обхід м. Києва» в Бориспільському районі» за адресою: Київська область, Бориспільський район, адмінмежі Векликоолександрівської сільської ради.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Державна архітектурно-будівельна інспекція України просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 липня 2014 року інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва «Будівництво центру автодорожнього сервісу біля автодороги Північно-Східний обхід м. Києва, км. 18+600 праворуч на території Бориспільського району Київської області».

За наслідками перевірки складено акт від 07 липня 2014 року, згідно якого інспекцією встановлено, що на земельній ділянці за адресою: Київська область, Бориспільський район, адмінмежі Великоолександрівської сільської ради, загальною площею 1,3497 га з цільовим призначенням для будівництва центру автодорожнього сервісу, відповідно до державного акту на право власності серії НОМЕР_1 від 01 лютого 2005 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №68 побудовано трьох поверхову будівлю (будинок для приїжджих) розмірами в плані 22,6 м х 12,5 м + 27,6 м х 10,6 м, магазин автозапчастин з операторською розмірами 15,5 м 6,5 м та підпірну стінку загальною довжиною 85,0 м. На момент перевірки будівельні роботи не проводились.

Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_2 будівельні роботи проводились господарським способом у період 2005 - 2009 років. На момент перевірки збудовано основні несучі та огороджуючі конструкції, заповнено зовнішні віконні та дверні прорізи, частково влаштовано внутрішні інженерні мережі без встановлення внутрішніх дверей на 2-му та 3-му поверхах будівлі для приїжджих, штукатурних робіт та інженерних мереж.

В свою чергу, перевіркою проведеною у 2009 році інспекцією було встановлено, що будівельні роботи проводяться без отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт, з оглдяу на що за вказане порушення ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова № 1915 від 28 липня 2009 року) та надано припис про заборону виконання будівельних робіт № 12 від 28 липня 2009 року. З моменту вручення припису будівельні роботи не проводились.

Проектна документація розроблена Київським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» у 2006 році на підставі архітектурно-планувального завдання № 8/03 від 14 березня 2003 року.

Для перевірки було надано проект «Центр придорожнього сервісу на автодорозі «Північно-Східний обхід м. Києва» в Бориспільському районі» та проект Об'єкту будівництва.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що будівельні роботи виконано без отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт та з відхиленням від затвердженої проектної документації, а саме: розташування віконних та дверних прорізів будівлі операторської з магазином не відповідає проектним рішенням, конструкція покрівлі передбачена шатровою по факту виконана односхильною - роботи виконано з відхиленням від проекту Об'єкта будівництва; будівля для приїжджих побудована розмірами в плані 22,6 м х 12,5 м + 27,6 м х 10,6 м, згідно проектних рішень 11,6 м х 33,5 м + 6,79 м х 13,56 м; фасади будівлі, конструкція покрівлі, внутрішні планувальні рішення, розміщення сходових клітинок, план підвалу також не відповідають проекту «Центр придорожнього сервісу на автодорозі «Північно-Східний обхід м. Києва» в Бориспільському районі».

У зв'язку із встановленням вказаних вище порушень, інспекцією 07 липня 2014 року відносно позивача складено припис № С-0707/3 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким відповідача зобов'язано усунути порушення містобудівного законодавства до 31 грудня 2014 року.

26.02.2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № С-0707/3, дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва «Будівництво придорожнього комплексу біля автодороги Північно-Східний обхід м. Києва, км. 18+600 праворуч на території Бориспільського району Київської області», за наслідками якої інспекцією складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.02.2015 року, згідно висновків якого відповідачем не виконано вимоги припису від 07.07.2014 року № С-0707/3.

12.03.2015 року інспекцією складено припис № С-1203/6 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким відповідача зобов'язано усунути порушення містобудівного законодавства до 12 травня 2015 року.

26.08.2015 року інспекцією проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № С-1203/6, дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва «Будівництво придорожнього комплексу біля автодороги Північно-Східний обхід м. Києва, км. 18+600 праворуч на території Бориспільського району Київської області», за наслідками якої інспекцією складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26 серпня 2015 року, згідно висновків якого відповідачем не виконано вимоги припису від 12.03.2015 року № С-1203/6.

У зв'язку із невиконанням відповідачем у строк, встановлений для добровільного виконання, вимог зазначеного припису, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований об'єкт будівництва «Будівництво автозаправочного комплексу і будівлі оператора з магазином автозапчастин центру придорожнього сервісу на автодорозі «Північно-Східний обхід м. Києва» в Бориспільському районі» за адресою: Київська область, Бориспільський район, адмінмежі Векликоолександрівської сільської ради.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. В свою чергу, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України не надано доказів на підтвердження того, що будівельні роботи, виконані відповідачем суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, та здійснені з порушенням будівельних норм, що підтверджують неможливість перебудови об'єкту будівництва.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Частина перша статті 41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) визначає державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У ході здійснення такого контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, серед іншого, мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункт 3 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI).

Право на видання вищенаведених приписів передбачене й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 38 Закону № 3038-VI встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За змістом положень статті 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судами встановлено, що спірний об'єкт будівництва розташований на земельній ділянці, яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на землю Серії НОМЕР_1 від 01.02.2005 р.

В пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

В свою чергу, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з твердженням судів попередніх інстанцій, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України не доведено, що побудований відповідачем об'єкт будівництва - «Будівництво автозаправочного комплексу і будівлі оператора з магазином автозапчастин центру придорожнього сервісу на автодорозі «Північно-Східний обхід м. Києва» в Бориспільському районі» за адресою: Київська область, Бориспільський район, адмінмежі Векликоолександрівської сільської ради - порушує права інших осіб та істотно порушує будівельні норми і правила.

За таких обставин, зважаючи на недоведеність з боку органу державного архітектурно-будівельного контролю наявності усіх умов, з якими статті 376 Цивільного кодексу України передбачає наявність підстав для постановлення судового рішення про знесення самочинного будівництва, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено вище, положеннями статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю надано право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування, в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

При цьому пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У пункті 3 вказаного Положення зазначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Враховуючи, що даний позов поданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України як суб'єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням відповідачем вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури, відносини між сторонами є публічно-правовими, а відтак вказаний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі № 6-137цс14 від 17 грудня 2014 року та у справі № 6-381цс15 від 24 червня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: