Справа № 803/1103/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Справа № 803/1103/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.01.2017 № НОМЕР_1, від 09.09.2016 № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" (далі ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ", позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.01.2017 № НОМЕР_1, від 09.09.2016 № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за наслідками поведеної позапланової виїзної перевірки в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, протиправно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.01.2017 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в тому числі: за податковими зобовязаннями в розмірі 563185,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 281592,50 грн., від 09.09.2016 № НОМЕР_2, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за не оприбуткування готівки в Книзі обліку розрахункових операцій (далі КОРО) в розмірі 432993,80 грн. та від 09.09.2016 № НОМЕР_3, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за не роздрукування відповідного розрахункового документа в розмірі 1,00 грн.

Вважає, визначення грошових зобовязань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2017 № НОМЕР_1 безпідставними, помилковими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та такими, що виникли в результаті неналежного аналізу первинних документів, зокрема видаткових накладних, оскільки позивачем фактично здійснювалося придбання палива за різними цінами та не здійснювався продаж продукції за цінами нижчими собівартості.

Крім того, вважає застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 432993,80 грн. за не оприбуткування готівки в КОРО та в розмірі 1,00 грн. за не роздрукування відповідного розрахункового документа також протиправним та безпідставним, оскільки вся готівкова виручка відображена в Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), тобто, підприємством в повній мірі оприбуткована. Крім того, при розрахунках із споживачами на АЗС, позивачем використовувався реєстратор розрахункових операцій (РРО), який належним чином зареєстрований в органах державної фіскальної служби, а тому формальна невідповідність фіскального касового чека не може ототожнюватися із нероздрукуванням відповідного розрахункового документа.

Представник відповідача у письмовому запереченні позовних вимог не визнала з тих підстав, що за наслідками проведеної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" встановлено допущення ним порушень норм Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, внаслідок чого, контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні та додаткових поясненнях, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що працівниками контролюючого органу в період з 16.08.2016 по 22.08.2016 проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ". За результатами перевірки складено акт про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" з питань, що становлять предмет заперечення до акту планової виїзної перевірки з дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 від 22.07.2016 № 282/1401/32450937 (а.с. 14-27).

В акті перевірки зроблено висновок про порушення ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ", зокрема,

- підпунктів 14.1.13, 14.1.36, 14.1.202, 14.1.179, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 187.1. статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України). Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 596892,00 грн., в тому числі: за листопад 2014 року на 2154,00 грн., за березень 2015 року на 62900,49 грн., за червень 2015 року на 4821,60 грн., за липень 2015 року на 22234,79 грн., за серпень 2015 року на 10354,62 грн., за листопад 2015 року на 415446,74 грн., за січень 2016 року на 36419,00 грн., за лютий 2016 року на 41562,00 грн. та завищено залишок відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду березень 2016 року в сумі 127369,00 грн.;

- пунктів 1, 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого не забезпечено роздрукування на РРО відповідного розрахункового документа та без видачі особі, яка отримує або повертає товар (покупцю) розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції на загальну суму 133163,50 грн.;

- пунктів 2.2, 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, в результаті чого не оприбутковано в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО готівкові кошти в сумі 86598,76 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки, ГУ ДФС у Волинській області 26.01.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 844777,50 грн., в тому числі: за податковими зобовязаннями 563185,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 281592,50 грн. та 09.09.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 432993,80 грн. та № НОМЕР_3, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1,00 грн. (а.с. 11-13).

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності податкового повідомлення-рішення від 26.01.2017 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 844777,50 грн., в тому числі: за податковими зобовязаннями 563185,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 281592,50 грн., з огляду на таке.

Як слідує з акту перевірки, згідно даних бухгалтерського обліку товарів за період з 01.01.2015 по 31.03.2016 собівартість реалізованих товарів в магазинах на АЗС становить 2079968,45 грн.; собівартість реалізованих послуг (екваринг) 2354,43 грн. та собівартість реалізованих товарів (ПММ) 8057629,48 грн.

В свою чергу, дохід від реалізації товарів в магазинах на АЗС та товарів (ПММ) за вказаний період складає відповідно 2075886,00 грн. та 6993080,01 грн.

За даними регістрів бухгалтерського обліку та первинних документів, контролюючим органом зроблено висновок про те, що ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" в період з 01.01.2015 по 31.03.2016 здійснено реалізацію ТМЦ (ПММ, товари в магазинах на АЗС) за цінами, нижчими за витрати понесені на придбання таких ТМЦ (підприємством отримано збиток) на загальну суму 3452767,00 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 2755818,00 грн. та за І квартал 2016 року в сумі 696949,00 грн.

Зважаючи на те, що 100 відсотків виручки від реалізації товарів асортименті та ПММ надходило в готівковій та безготівковій формі із застосуванням РРО (за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 сума склала - 176259072,00 грн.) та враховуючи значні обєми чекової документації за перевіряє мий період, яка велася поденно в розрізі кожного касового апарату проведено вибіркові перевірки продажу ПММ в розрізі номенклатури товарів (видів ПММ), яким зафіксоване наступне. Так, наприклад ціна придбання палива марки «Мустанг 92» за 1 л в січні 2016 року становила 20,02 грн.(з ПДВ, АП), тоді як ціна реалізації даного товару становить 19,99 грн. за 1 л. Аналогічно ціна придбання палива марки «Мустанг 92» за 1 л у вересні 2015 року становила 20,65 грн., тоді як ціна реалізації даного товару становить 20,49 грн. за 1 л.

Як встановлено судом, всі інші приклади, наведені в акті перевірки, здійснені контролюючим органом шляхом виведення середньої ціни придбання ПММ, ТМЦ.

Згідно проведеного аналізу, податковими інспекторами зроблено висновок, що ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" у період з 01.01.2015 по 31.03.2016 здійснено реалізацію ТМЦ (ПММ, товари в магазинах на АЗС) за цінами, нижчими за витрати понесені на придбання таких ТМЦ на загальну суму 3452767,00 грн.

Так, в акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем підпунктів 14.1.13, 14.1.36, 14.1.202, 14.1.179, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 187.1. статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України). Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 596892,00 грн., в тому числі: за листопад 2014 року на 2154,00 грн., за березень 2015 року на 62900,49 грн., за червень 2015 року на 4821,60 грн., за липень 2015 року на 22234,79 грн., за серпень 2015 року на 10354,62 грн., за листопад 2015 року на 415446,74 грн., за січень 2016 року на 36419,00 грн., за лютий 2016 року на 41562,00 грн. та завищено залишок відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду березень 2016 року в сумі 127369,00 грн.

Згідно розрахунку штрафної санкції за вказане порушення позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 563185,00 грн. та застосовано штраф в розмірі 281592,50 грн.

Однак, з такими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 188.1 статті 188 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно пункту 190.1. статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39 1 цього Кодексу.

Отже, ПК України чітко визначено, що база оподаткування податком на додану вартість визначається з договірної вартості товарів/послуг, до складу якої входять будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем.

Таким чином, сам факт реалізації ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" товарів за цінами нижчими за витрати, понесені на їх придбання, не може мати наслідком донарахування останньому податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Водночас, згідно пункту 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 (далі - П(С)БО 9 «Запаси») первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:

- суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків;

- суми ввізного мита;

- суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі;

- транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць.

- інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.

Відповідно до пункту 14 вказаного Положення не включаються до первісної вартості запасів, а належать до витрат того періоду, в якому вони були здійснені (встановлені): понаднормові втрати і нестачі запасів; фінансові витрати (за винятком фінансових витрат, які включаються до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати"); витрати на збут; загальногосподарські та інші подібні витрати, які безпосередньо не пов'язані з придбанням і доставкою запасів та приведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

Крім того, згідно з підпунктами 14.1.36, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідач не ставить під сумнів реальність господарських операцій з реалізації продукції. Будь-яких доказів того, що вказані операції не були обумовлені економічною причиною (діловою метою), тобто не спрямованими на отримання доходу, суду не надано.

На думку суду, реалізація ТМЦ, ПММ за цінами, які є меншими від ціни їх придбання, за умови реальності таких операцій та досягнення ділової мети не може бути підставою для збільшення податковим органом бази оподаткування за такими операціями та для нарахування грошового зобовязання з ПДВ.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

Тобто, поняття «дохід» для цілей податкового законодавства охоплює всі види надходжень, які набуваються платником податку у власність чи на його користь і мають вартісне вираження.

При цьому, згідно з підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, основною метою господарської діяльності є отримання прибутку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем підтверджено факт реалізації ПММ та ТМЦ в магазинах на АЗС покупцям, про що було надано на момент проведення перевірки оборотно-сальдові відомості рахунку 703 «Доходи від реалізації робіт та послуг» та аналіз 79 рахунку «Фінансові результати». Виручка від реалізації ПММ та ТМЦ в магазинах на АЗС акумулювалася на рахунку 703 «Доходи від реалізації робіт та послуг». Наведене означає, що безоплатно товарів позивач не реалізовував, і в свою чергу вказує на помилковість висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки.

Судом встановлено, що реалізація товарів, зазначених в акті перевірки, здійснювалася позивачем завжди за цінами, які перевищували вартість їх придбання, тобто реалізація товарів здійснювалася з відповідними націнками.

При цьому, як слідує з акту перевірки, контролюючим органом не досліджувалася в повному обсязі реалізація ПММ товариством за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, а висновки про вищевказане порушення зроблене останнім вибірково, за окремі періоди, що не може свідчити про реалізацію позивачем ПММ за цінами нижчими за витрати, понесені на їх придбання без аналізу господарської діяльності ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ".

Крім того, на вимогу суду, будь-яких документів на підтвердження зазначених обставин, відповідачем не надано.

Таким чином, висновки контролюючого органу про безоплатність передачі покупцям ТМЦ ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та повністю спростовані позивачем в ході судового розгляду справи.

Відтак, проаналізувавши зібрані та досліджені докази суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 844777,50 грн., в тому числі: за податковими зобовязаннями 563185,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 281592,50 грн. прийняте всупереч вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Поряд з цим, в акті перевірки від 30.08.2016 зроблений висновок про порушення ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого не забезпечено роздрукування на РРО відповідного розрахункового документа та без видачі особі, яка отримує або повертає товар (покупцю) розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції на загальну суму 133163,50 грн., в звязку з чим до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 1,00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 09.09.2016 № НОМЕР_3.

З такими висновками суд погоджується, з огляду на таке.

Перевіркою, серед іншого, встановлено проведення розрахункових операцій через РРО фіскальний номер НОМЕР_4, який зареєстрований на АЗС з магазином за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, селищна рада Ювілейна, без роздрукування відповідного розрахункового документа та без видачі особі, яка отримує або повертає товар (покупцю) розрахункового документу встановленої форми на повну суму проведеної операції. Згідно контрольних стрічок РРО в касових чеках, що є розрахунковими документами, які підтверджують факт продажу товарів, відсутні обовязкові реквізити, а саме: назва та адреса господарської одиниці. Сума розрахунків по РРО за період з 19.08.2015 по 08.09.2015 (дата усунення вказаного порушення) становить 133163,50 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Як зафіксовано в акті перевірки, згідно контрольних стрічок РРО в касових чеках, що є розрахунковими документами, які підтверджують факт продажу товарів, відсутні обовязкові реквізити, а саме: назва та адреса господарської одиниці.

Тобто, товариством не забезпечено роздрукування відповідного розрахункового документа та без видачі особі, яка отримує або повертає товар (покупцю) розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції на загальну суму 133163,50 грн.

На вимогу суду, позивачем не надано зазначених розрахункових документів, які підтверджують факт продажу товарів. Вказане, на думку суду, свідчить про не роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми.

Відповідно до пункту 1 статті 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, вчинене вперше - 1 гривня.

Під час проведення перевірки вказані порушення були виявлені у діяльності позивача та зафіксовані в акті перевірки.

Тому, з врахуванням зазначеного та норм вищевказаних нормативних актів відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції за виявлене порушення і оскаржуване податкове повідомлення рішення від 09.09.2016 № НОМЕР_3 є правомірним.

Також, надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 09.09.2016 № НОМЕР_2, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 432993,80 грн. за не оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО готівкових коштів в сумі 86598,76 грн., суд зазначає наступне.

В акті перевірки від 30.08.2016 зроблений висновок, зокрема, про порушення ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" пунктів 2.2, 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, в результаті чого не оприбутковано в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО готівкові кошти в сумі 86598,76 грн.

З акту перевірки слідує, що готівкові кошти в сумі 81606,67 грн. (сума продажу за готівку 81867,59 грн. за мінусом суми готівкових коштів, виданих при поверненні товару 260,92 грн.), отримані 23.12.2015, згідно фіскального звітного чеку № 0410, роздрукованого 23.12.2015 о 23:45 на РРО, фіскальний номер НОМЕР_5, в книзі ОРО № -р/1 від 12.08.2015 не оприбутковані. У вказаній книзі ОРО в Розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» у рядку за 23.12.2015 працівником ГУ ДФС у Волинській області, який проводив перевірку, зроблено відповідний запис.

Також, готівкові кошти в сумі 4992,09 грн., отримані 23.12.2015 згідно фіскального звітного чека № 0420, роздрукованого 23.12.2015 о 23:41 на РРО. Фіскальний номер НОМЕР_4, в КОРО № -р/1 від 12.08.2015 не оприбутковані. У вказаній КОРО в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» у рядку за 23.12.2015 працівником ГУ ДФС у Волинській області зроблено відповідний запис.

Тобто, позивачем фактично не забезпечено оприбуткування готівкових коштів в КОРО, що з врахуванням викладених норм є порушенням пункту 2.6 Положення №637.

Відповідно до значень термінів, наведених у пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 (далі Положення №637), книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг); оприбуткування готівки проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) пристрій або програмно-технічний комплекс, у якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій під час продажу товарів (надання послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг).

Пунктами 2.2, 2.6 цього ж Положення визначено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно з наведеним, позивач повинен виконувати вимоги Положення №637 та на підставі фіскальних звітних чеків РРО своєчасно оприбутковувати готівкові кошти у КОРО у повній сумі їх фактичних надходжень.

Відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України розроблено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 року №417 (далі - Порядок №417, чинний на момент виникнення спірних правовідносин), що поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій.

Пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку №417 передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі ОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки ).

Суд зазначає, що під час проведення перевірки працівниками контролюючого органу було встановлено, що до КОРО не внесено записів про рух готівки та суми розрахунків на підставі фіскальних звітних чеків, про що зафіксовано в акті перевірки.

На вимогу суду, КОРО представником позивача суду не надані, оскільки як пояснив останній, вони втрачені. Відтак, на думку суду, вказане свідчить про не оприбуткування готівкових коштів в КОРО.

Отже, встановлені судом обставини та факт невнесення записів про рух готівки та суми розрахунків у КОРО, зафіксований в акті перевірки, свідчать про те, що позивачем не своєчасно оприбутковано готівкові кошти в повній мірі фактичних надходжень за 23.12.2015 в сумі 81606,67 грн. на підставі фіскального звітного чека № 0410 від 23.12.2015 та за 23.12.2015 в сумі 4992,09 грн. на підставі фіскального звітного чека № 0420 від 23.12.2015, чим порушено пункт 2.6 глави 2 Положення №637.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12.06.1995 року № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, ТзОВ "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" несвоєчасно оприбутковано готівку на загальну суму 86598,76 грн. за що відповідачем правомірно, відповідно до абзацу третього статті 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки застосована фінансова санкція у вигляді штрафу у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми 432993,80 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника позивача на відсутність відповідальності за нездійснення запису в КОРО в разі наявності роздрукованого фіскального звітного чеку, оскільки нормами Положення №637 прямо передбачено, що оприбуткуванням готівки є сукупність двох дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО, а також відображення на їх підставі готівки у книзі ОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що доводи контролюючого органу про порушення позивачем пунктів 2.2, 2.6 глави 2 Положення №637 знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.09.2016 № НОМЕР_2 винесене ГУ ДФС у Волинській області правомірно.

Згідно із частиною третьою статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачеві відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 12671,03 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 38 від 29.08.2017 (а.с. 2).

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 26 січня 2017 року № НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТИЛЬ-ТРЕВЕЛ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в сумі 12671,03 грн. (дванадцять тисяч шістсот сімдесят одна гривня 03 копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі до 06 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк