Справа № 739/1982/16-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 739/1982/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чепурно В.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області та Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці Новгород- Сіверської міської ради Чернігівської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та Управління соціального захисту населення, сімї та праці Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідачі) і після збільшення позовних вимог просив визнати протиправним рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, яким йому відмовлено у відновленні виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) з 31 травня 2015 року та зобов'язання здійснити виплату призначеної йому пенсії за період з 01 червня 2015 року до 03 липня 2016 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином України, проживав в АДРЕСА_1, з 23 серпня 2006 року йому встановлено інвалідність 3 групи, а в 2007 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції та віднесенням на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року м. Харцизьк Донецької області до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, 17 листопада 2014 року позивач, як внутрішнього переміщена особа, звернувся до Управління Чутівського ПФУ Полтавської області із заявою про переведення своєї пенсії до вказаного управління з Харцизького УПФУ в Донецькій області.

Розпорядженням Управління ПФУ в Чутівському районі Полтавської області №749 від 21 листопада 2014 року позивачу з 01 серпня 2014 року відновлено виплату призначеної раніше пенсії.

У 2015 році позивач повернувся за місцем свого попереднього проживання до АДРЕСА_1, тобто на непідконтрольну Україні територію, після чого у зв'язку із закінчення терміну дії довідки позивача про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи з 01 червня 2015 року виплату позивачу пенсії було припинено.

У липні 2016 року позивач повернувся на підконтрольну Україні територію та був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа після чого 26 липня 2016 року звернувся до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії, яку він отримував до 31 травня 2015 року.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 01 серпня 2016 року позивачу призначено виплату пенсії з 04 липня 2016 року.

У подальшому рішенням вказаної комісії, оформленим протоколом №4 від 10 листопада 2016 року, позивачу було відмовлено у відновленні виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) з 31 травня 2015 року.

Вважаючи рішення щодо відмови призначення та виплати пенсії з 01.06.2015 року протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ході судового розгляду достовірно встановлено, що виплата пенсії позивачу у період 01 червня 2015 року до 03 липня 2016 року була припинена з підстав не передбачених Конституцією та Законами України, жодного рішення про припинення її виплати в порядку та з підстав, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не приймалося, а тому відмова у виплаті позивачу пенсії за вказаний період є протиправною.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з метою встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами частини першої статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Порядок №365).

Пунктом 2 Порядку №365 визначено, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п. 7 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

У відповідності до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 (далі - Порядок контролю №365) контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

За правилами пунктів 6-7 Порядку контролю №365 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно пункту 12 Порядку контролю №365 соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Стаття 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначає підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Так, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено судом вище, у 2015 році позивач повернувся за місцем свого попереднього проживання до АДРЕСА_1, тобто на непідконтрольну Україні територію.

У липні 2016 року позивач повернувся на підконтрольну Україні територію та був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа після чого 26 липня 2016 року звернувся до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії, яку він отримував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку із переміщенням позивача на окуповану територію, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи автоматично вважається скасованою, та, як наслідок припиняються і соціальні виплати.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що для припинення виплати соціальної виплати ВПО пенсійний фонд повинен прийняти відповідне рішення, проте, вказаний адміністративний спір розглядається в межах позовних вимог та апеляційної скарги, а оскільки позивач при зверненні до суду із даним адміністративним позовом не заявив вимог про визнання протиправними дій щодо припинення соціальних виплат, то задоволення позовних вимог лише з підстав відсутності в матеріалах справи такого рішення пенсійного органу є безпідставним.

Крім того, судова колегія наголошує, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після повернення з окупованої території, позивач отримав нову довідку ВПО від 04.07.2016 року № та звернувся до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області із заявою про поновлення виплати соціальної допомоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 01 серпня 2016 року щодо призначення позивачу виплату пенсії саме з 04 липня 2016 року є правомірними та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини на момент їх виникнення, оскільки позивач отримав нову довідку ВПО № 04.07.2016 року, то поновлення виплати соціальних виплат (пенсії) саме з цієї дати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - задовольнити.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року - скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.