Справа № 236/2495/17
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/2495/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької облсті у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов*язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов*язання вчинити певні (а.с. 2-7).

04.09.2017 позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги (а.с. 29-33) та просить:

визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у невиплаті пенсії, починаючи з серпня 2017року;

скасувати рішення керівництва ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по припиненню виплати пенсії;

зобов*язати поновити виплату пенсії,

стягнути з ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецької області на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000грн;

стягнути з ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецької області понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецької області ОСОБА_3, діючий на підставі довіреністі, позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що:

позивач ОСОБА_1 з 1994 року здобув право на отримання пенсії, що підтверджується пенсійний посвідченням № 18702, яке видано Пенсійним фондом України (а.с. 14).

ОСОБА_1 постійно проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебував і перебуває на обліку в ОСОБА_2 Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де знаходиться його пенсійна справа.

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антирерористичної операції № НОМЕР_1 від 18.11. 2014 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: м. АДРЕСА_1, перемістився та мешкає за адресою: с.Олександрівка Лиманського району Донецької області, вул. Шевченка, 44 (а.с. 58).

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

ОСОБА_1 з 19.11.1968 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 10).

ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку і земельної ділянки від 19.09.2008року, який посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 16.09.2008 за реєстром № 5166 і зареєстровано в КП Бюро технічної інвентаризації м. Слов*янськ 17.09.2008 за № 996, є власником житлового будинку № 44 по вул. Шевченка в с. Олександрівка Краснолиманського району Донецької області (а.с.11-13).

За місцем знаходження нерухомого майна, та постійним мешкання сім*ї за адресою: с. Олександрівка Лиманського району, Донецької області, вул. Шевченка , 44 ОСОБА_1 зареєструвався 08.09.2017 (а.с. 8).

10.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до начальника пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про виплату пенсії за фактичним місцем проживання та постійної реєстрації в с. Олександрівка Лиманського району, надав при цьому копію довідку з Управління соціального захисту населення Краснолиманської міської ради від 08.09.2016 № 7/22-0827, та копію паспорту з зазначеним постійним місцем проживання та реєстрації за адресою: с. Олександрівка, вул. Шевченка, 44, Лиманського району Донецької області (а.с.61,62 ).

Відповідач до серпня місяця 2017року нараховував пенсійне забезпечення позивачу та перераховував належні до виплати суми на пенсійний рахунок, що відкритий на ім*я позивача в АТ "Ощадбанк"(а.с.26).

Судом встановлено, що відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачу з серпня місяця 2017року, що не спростовується представником відповідача.

Пенсійний орган посилається на постанову КМУ від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам якою затверджено Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування). Порядок № 365 передбачає проведення додаткової перевірки у разі наявності інформації від територіальних органів Пенсійного фонду України про можливу зміну внутрішньо переміщеною особоб фактичного місця проживання/перебування.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 відповідач припинив виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, що ніяким чином не відповідає вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки наведений Закон або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, а є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до положень статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки з грудня 2016 року позивачу не виплачується пенсія без прийняття відповідного рішення.

Оцінюючи спірні правовідносини суд звертається до положень Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Отже, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії, починаючи з серпня 2017року та зобов*язання поновити її виплату.

Щодо позивної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або без діяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Проаналізувавши обставини справи суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів наявності спричиненої йому шкоди діями відповідача в період серпня-вересня 2017 року, а тому вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми за один місяць, тому зазначену постанову необхідно звернути до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Як вбачається з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. В той же час відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його територіальні органи. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 17, 18, 69, 71, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов*язання вчинити певні дії задовольнити чстково.

Визнати неправомірними бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2017.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, призначеної пенсії по особовому рахунку, та сплатити заборгованість за період, починаючи з серпня 2017року.

В іншій части позовних вимог відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 в розмірі 640грн держави.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, судові витрати в сумі 640грн грн (шістьсот сорок грн).

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснолиманський міський суд Донецької області, протягом десяти днів.

Суддя :