Справа № 816/1098/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р.Справа № 816/1098/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2017р. по справі № 816/1098/16

за позовом Державної служби геології та надр України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт"

про припинення користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИЛА:

Державна служба геології та надр України (далі по тексту позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" (далі по тексту відповідач, ТОВ "Тахтаївський граніт"), в якому просить суд припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4068 від 18.10.2006 року з метою видобування гранітів каменю будівельного Тахтаївського родовища.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року по справі № 816/1098/16 у задоволенні адміністративного позову Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" про припинення користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року по справі № 816/1098/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник позивача вказує на те, що відповідач упродовж строку, що перевищує шість місяців, не сплачує до Зведеного бюджету України рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що позивачем порушено вимоги, передбачені спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, що у свою чергу є підставою для припинення користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу ТОВ "Тахтаївський граніт" на користування надрами від 18.10.2006 № 4068.

Представник відповідача у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Вказує на неможливість погашення податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у звязку дією мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного господарським судом Полтавської області в межах розгляду справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт".

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "Тахтаївський граніт" зареєстровано як юридичну особу в установленому законом порядку 23.12.2004 року, . Основним видом господарської діяльності підприємства є добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.

18.10.2006 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ТОВ "Тахтаївський граніт" надано спеціальний дозвіл на користування надрами за реєстраційним № 4068 терміном на 20 років (а.с. 11), а також укладено угоду про умови користування надрами (а.с. 12-15).

Листом від 16.03.2015 року № 6070/5/99-99-15-04-01-16 Державною фіскальною службою України повідомлено позивача про наявність податкової заборгованості ТОВ "Тахтаївський граніт" (а.с. 35-36).

Наказом Державної служби геології та надр України № 72 від 14.04.2015 року ТОВ "Тахтаївський граніт" надано 30-денний строк для усунення зазначених порушень, про що листом від 20.04.2015 року повідомлено відповідача (а.с. 18).

Наказом Державної служби геології та надр України від 10.09.2015 року № 280 ТОВ "Тахтаївський граніт" зупинено дію спеціального дозволу та надано 30 календарних днів для усунення порушень, про що відповідача повідомлено листом від 24.09.2015 року (а.с. 19-21).

06.10.2015 року на адресу Державної служби геології та надр України надійшов лист Державної фіскальної служби України від 29.09.2015 року № 22818/5/99-99-15-04-01-16 (а.с. 8), відповідно до якого контролюючий орган просив Державну служба геології та надр України розглянути питання про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "Тахтаївський граніт" у зв'язку з несплатою останнім понад шість місяців рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Листом від 28.04.2016 року № 7999/13/14-16 Державною службою геології та надр України запропоновано ТОВ "Тахтаївський граніт" надати у 15-денний строк власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами Тахтаївського родовища, згідно з спеціальним дозволом на користування надрами №4068 від 18.10.2006 року.

Фактичне неусунення відповідачем виявлених порушень у відведені строки стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про припинення користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами..

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податковий борг відповідача з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин виник до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, суд прийшов до висновку про неможливість погашення товариством заборгованості перед конкурсним кредитором під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ "Тахтаївський граніт", оскільки погашення таких вимог відбувається згідно з відповідною процедурою, визначеною Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 24 Кодексу України про надра, користувачі надр зобов'язані: використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Згідно зі статтею 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для припинення користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 18.10.2006 року № 4068 стало неусунення відповідачем порушень щодо сплати заборгованості перед органами ДФС, тобто порушення пункту 5 статті 26 Кодексу України про надра.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Тахтаївський граніт» не згодне з припиненням права користування надрами.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача з рентної плати за видобування корисних копалин в розмірі 215787,25 грн. (199172,53 грн. за основним платежем, 16614,71 грн. за штрафними санкціями) виникла на підставі податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області від 18.02.2013 року № /253 (а.с. 165), прийнятого за наслідками проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Тахтаївський граніт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 30.09.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.11.2013 року (а.с. 55-58) порушено провадження по справі № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт". Крім того, зазначеною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідача відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.03.2014 року по справі № 917/2096/13 (а.с. 59-60) визнані кредиторські вимоги Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області до ТОВ "Тахтаївський граніт" та зобов'язано розпорядника майна включити їх до реєстру вимог кредиторів (у тому числі рентну плату за використання надр у розмірі 214675,62 грн).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.03.2014 року, з урахуванням ухвали від 30.04.2014 року про виправлення описки, у справі № 917/2096/13 затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема Кременчуцьку ОДПІ Міндоходів у Полтавській області до ТОВ "Тахтаївський граніт" в сумі 677464,65 грн., з яких 580473,10 грн. основний борг (третя черга), 95246,11 грн. штрафні санкції та 1745,44 грн. пеня (шоста черга) (а.с. 184).

Матеріалами справи підтверджено, що на теперішній час триває процедура санації, мораторій на задоволення вимог кредиторів у встановленому законом порядку не припинено.

Відповідно до частин першої та третьої статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт"), мораторій на задоволення вимог кредиторів зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, статтею 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано правовідносини, пов'язані із застосуванням мораторію на задоволення вимог кредиторів, який має на меті зупинення виконання грошових зобов'язань конкурсних кредиторів та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення їх виконання.

Водночас, стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт") визначає, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема у постанові від 12.03.2013 року № 3-71гс12 (зазначені у постанові Верховного Суду України положення статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013 року) щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів та визначення поняття конкурсних кредиторів кореспондуються з наведеними вище положеннями статей 1, 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не міг погасити податковий борг з рентної плати за користування надрами перед конкурсним кредитором під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ "Тахтаївський граніт", оскільки такий борг виник до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Тахтаївський граніт», в свою чергу, погашення такого боргу потягло б за собою порушення відповідачем процедури, визначеної Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року по справі № 816/1098/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, не впливають на вирішення справи по суті та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2017р. по справі № 816/1098/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2017 р.