Справа № 352/431/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7431/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,
за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,
представника позивача Томин Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.03.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію із зменшенням пенсійного віку з 29.11.2016.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він має право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки з 25 липня 1986 року по 27 жовтня 1986 року він перебував у службовому відрядженні в зоні відчуження, про що ним були надані управлінню відповідні підтверджуючі документи.
Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі Івано-Франківської області, правонаступником якого є Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 29 листопада 2016 року.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що подані позивачем документи не підтверджують факт його участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відтак йому було правомірно відмовлено в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При апеляційному розгляді представник позивача заперечила вимоги апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.
Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
У грудні 1985 році позивач був призваний Івано-Франківським обласним військоматом на строкову військову службу та направлений у військову частину для проходження служби. У зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС у квітні 1986 року відправлений у зону відчуження для проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
У січні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
20.02.2017 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії з посиланням на те, ще право на пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він набуде при підтвердженні первинними документами періоду перебування в зоні відчуження або у віці 60 років при умові повторного письмового звернення.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що поданими позивачем документів підтверджено період його роботи та населений пункт, де ним проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів - 10 років.
Згідно пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок № 51), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
В матеріалах справи наявні наступні копії документів, наданих позивачем.
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого Івано-Франківським міським військомісаріатом 09.04.1985, позивач з 25.07.1986 до 27.10.1986 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, доза радіоактивного опромінення 24,2 Р.
Довідкою начальника капітального будівництва і розквартирування військ Міністерства оборони України від 11.11.1993 № 147, підтверджено факт виконання завдань рядовим запасу ОСОБА_1 у тридцятикілометровій зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в м. Прип`ять, Чорнобиль, с. Копачі, Опачино з 25.07.1986 до 27.10.1986.
Відповідно до витягу із протоколу 415 від 06.12.2001 комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 приймав участь у роботах у зоні відчуження з 25.07. до 27.10.1986 (конкретно термін не визначено).
Вказані докази в сукупності підтверджують факт перебування позивача в службовому відрядженні та участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25.07.1986 по 27.10.1986, а відтак він має право на призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наданими позивачем документами підтверджується факт його участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 27.10.1986, що є підставою для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року у справі №352/431/17 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 03.10.2017