Справа № 686/11025/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/11025/17

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.06.2017 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця за ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити та виплачувати з 31.05.2017 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку з урахуванням довідки №04/72-17 від 19.04.2017 та №04/73-17 від 19.04.2017.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії державного службовця за ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому призначити та виплачувати ОСОБА_2 з 31.05.2017 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку з урахуванням довідки №04/72-17 від 19.04.2017 та №04/73-17 від 19.04.2017.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу 01.06.2010 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з наявністю в нього 2-ї групи інвалідності.

15.08.2016 його звільнено з посади заступника начальника управління Укртрансбезпеки в Хмельницькій області - начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті.

31.05.2017 позивач письмово звернувся до УПФУ з заявою про припинення йому пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та призначення пенсії по інвалідності державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

У відповідь, 31.05.2017 управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому листом №245/Т-12 відмовив в призначенні пенсії державного службовця.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на час набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-УІІІ від 10.12.2015 позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 10 років, тому він має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_1 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_1 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" Відомості Верховної ОСОБА_1 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_1 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII).

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв'язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII). Судом першої інстанції встановлено, що з 07.07.2009 по 15.08.2016 позивач працював на посадах, віднесених до посад державних службовців, що становить стаж державної служби 7 років 1 місяць 9 днів та підтверджується записами у трудовій книжці. Вказаний період роботи позивача на посадах, віднесених до посад державних службовців не заперечується відповідачем. При цьому, відповідачем не зараховано до стажу період проходження служби в рядах ОСОБА_3.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII вказано, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно матеріалів справи, позивач, в період з 12.04.1983 по 19.10.1989 проходив службу в рядах ОСОБА_3 армії, що підтверджується записами в трудовій книжці та військовим білетом.

Згідно копій пенсійного посвідчення ОСОБА_4 № серії ААИ №943166 та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0153985 позивач є інвалідом 2 групи довічно.

Таким чином, оскільки, позивач є інвалідом 2 групи, стаж на посаді державної служби, з врахуванням часу перебування на військовій службі, становить понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді віднесеній до посад державних службовці, то має право на призначення пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6