Справа № 820/3393/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
28 вересня 2017 р. № 820/3393/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.

за участю:

представника позивача - Бажинова С.І.,

представника відповідачів - Пуніної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Золочівської районної державної адміністрації
проскасування рішення;-

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати п.3 розпорядження першого заступника голови Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 27.02.2017 р. №29-к про звільнення 28.02.2017 року ОСОБА_1 з посади завідувача юридичного сектору апарату районної державної адміністрації;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичного сектору апарату Золочівської районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його було звільнено з роботи 30.11.2016р. розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації №241-к. На підставі рішення суду по справі №820/6827/16 від 15.02.2017р. розпорядженням №29/к від 27.02.2017р. позивача поновлено на роботі з 01.12.2016, без збереження заробітної плати. Пунктом 3 вказаного розпорядження позивача звільнено з 28.02.2017р. Не погоджуючись з п.3 розпорядження №29/к, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладенні в позовній заяві, та просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, Золочівської районної державної адміністрації, у судове засідання прибув, у судовому засіданні та у письмовому клопотанні вказав про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.25)

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 30.09.2010 №181-к ОСОБА_1 , був призначений на посаду завідувача юридичного сектору апарату Золочівської райдержадміністрації. У зв`язку зі змінами в структурі РДА з 1 червня 2013 року позивач був переведений на посаду начальника юридичного відділу апарату райдержадміністрації розпорядженням №56-к від 31.05.2013р. Розпорядженням №67-к від 30.05.2014р. з 1 червня 2014 року позивач переведений на посаду завідувача юридичного сектору апарату Золочівської райдержадміністрації розпорядження.

Наказом Міністра оборони України №1010 від 02.11.2016р. із позивачем укладено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді офіцера відділення морально-психологічного забезпечення 92 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ Збройних Сил України.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації від 30.11.2016р. №241-к позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі вступом на військову службу відповідно до п.3 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно наказу командира військової частини від 01.12.2016р., для проходження військової служби за контрактом до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію позивача, лейтенанта запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини як такого, що з 1 грудня 2016 року прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням першого заступника голови Золочівської районної державної адміністрації від 27 лютого 2017 року №29/к (а.с.17), на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року №820/6827/16, скасовано розпорядження голови районної державної адміністрації №241-к про звільнення позивача (пункт 1), та поновлено з 01 грудня 2016 року позивача на посаді завідувача юридичного сектору апарату районної державної адміністрації без збереження заробітної плати (пункт 2).

Пунктом 3 вище вказаного розпорядженням ОСОБА_1 звільнено з 28 лютого 2017 року з посади завідувача юридичного сектору апарату районної державної адміністрації. Тобто, позивача поновлено на посаді з 01.12.2016 та звільнено 28 лютого 2017 року.

Позивач вважає пункт 2 оскаржуваного розпорядження першого заступника голови Золочівської районної державної адміністрації №29/к від 27 лютого 2017 року в частині поновлення його без збереження заробітної плати незаконним, та прийнятим з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ст. 43 Конституції України).

Статтею 2 Кодексу законів про працю передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Крім того, відповідно до п.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, будь-яким нормативно-правовим актом не надано права органам державної влади та органам місцевого самоврядування при прийнятті на роботу або поновленні працівника на роботі, встановлювати будь-які обмеження щодо виплати заробітної плати.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з посиланням позивача на те, що оспорюваний наказ Золочівської районної державної адміністрації порушує його право на оплату праці.

Статтею 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлені загальні умови укладення контракту на проходження військової служби, як військовослужбовцями чоловічої так і жіночої статі з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону. Статтею 20 зазначеного Закону передбачено, що на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають "установленим вимогам проходження військової служби.

Відповідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 про часткову мобілізацію, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р., прийняте рішення про часткову мобілізацію військовослужбовців строком на 45 діб.

Отже, з цим періодом та наявністю кризової ситуації, частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено право на збереження за позивачем, на час дії контракту, місця роботи та посади в Золочівській райдержадміністрації.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 119 КЗпП України передбачено право працівників, прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Пунктом 3 ст.36 Кодексу законів про працю України передбачено, що укладення контракту в таких умовах не може бути підставою для припинення з працівником трудового договору.

Отже, право на збереження за позивачем середнього заробітку в Золочівській РДА підтверджено таким, що набрало законної сили за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 10.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.05.2013р. №7, задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно абз. 1 п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулось 30.11.2016р., середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці, а саме: за жовтень-листопад 2016 року.

Отже, період, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача, включає 62 календарні дні (з 01.12.2016 по 28.02.2017 - дата наступного звільнення).

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Золочівської районної державної адміністрації про скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати п.3 розпорядження першого заступника голови Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 27.02.2017 р. №29-к про звільнення 28.02.2017 року ОСОБА_1 з посади завідувача юридичного сектору апарату районної державної адміністрації.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичного сектору апарату Золочівської районної державної адміністрації Харківської області.

Нарахувати та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу.

Допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення на посаді та нарахування і виплати заробітної плати за один місяць.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 3 жовтня 2017 року.

Суддя О.В. Панченко