Справа № 161/9493/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8959/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій, рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

19.06.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, у якому просить визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати його призначити таку пенсію, на підставі заяви від 21.04.2017, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% від суми місячного заробітку, згідно довідки про заробітну плату, без обмеження її максимальним розміром, з наступним проведенням її перерахунку, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років, з підстав скасування з 01.06.2015 норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, зокрема, згідно Законом України «Про прокуратуру» є неправомірним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення за наявності відповідних для цього умов. Зазначає, що працюючи тривалий час в органах прокуратури, у нього були законні очікування, що набуте право на пенсію за вислугу більше 20 років та в розмірі 90% від суми місячного заробітку буде реалізовано та відповідно до вимог ст. 22 Конституції України не буде скасоване або звужене. Вважає, що внаслідок дій відповідача порушені його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 позов задоволено. Визнано протиправними дії та рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.04.2017 року № 21 щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції закону від 12.07.2001). Зобов'язано Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції закону від 12.07.2001) на підставі заяви від 21.04.2017 в розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, згідно довідки про заробітну плату, без обмеження пенсії максимальним розміром. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що судом неповністю з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 правомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки ст. 50-1 Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 втратила чинність, з 01.06.2015 органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до вказаного Закону не призначаються.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.04.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 24 календарні місяці підряд перед зверненням за пенсією.

Рішенням Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 28.04.2017 № 21 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки законодавцем внесено зміни в законодавство в частині призначення пенсій працівникам прокуратури, зокрема стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 втратила чинність і з 01.06.2015 органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до вказаного закону не призначаються, а призначені до 01.06.2015 не перераховуються.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства, тому дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1789-XII є протиправними.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 21.04.2017 звернувся до Управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ з розрахунку 90 % від розміру середньомісячної заробітної плати.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VІІ), положеннями статті 86 якого визначений порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 21.04.2017, тобто після того як ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 15.11.1991 втратила чинність питання, щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення, як працівника прокуратури, має вирішуватись відповідно до приписів чинної на час звернення ст. 86 Закону № 1697-VІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 до Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Як вбачається з трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи та встановлено судом апеляційної інстанції, на момент звернення ОСОБА_2 до пенсійного органу вислуга його років складала 19 років 0 місяців 4 дні, в тому числі на посадах прокурорів 13 років 7 місяців 24 дні.

Враховуючи наведене, та з огляду на законодавчі вимоги, встановлені у ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір вислуги років позивача на день звернення до відповідача не був достатнім для призначення пенсії, оскільки становив менше 23 років.

Оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, а відповідно до ст. 86 діючого Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку особи за наявності станом з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, позивачу було правомірно відмовлено у такому призначенні.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивач при наявності необхідного стажу має право звернутись за призначенням пенсії за вислугою років відповідно до діючого Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

З огляду на те, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі № 161/9493/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін

Постанова в повному обсязі складена та підписана 02.10.2017.