Справа № 826/13064/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 вересня 2017 року м. Київ№ 826/13064/16
Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., при секретарі судового засідання Артеменко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евровет»

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича,

треті особи: Приватне підприємство «Немо МБ», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, -

представники сторін:

представник позивача та третьої особи, Крижановський І.В., ;

представник відповідача, Багач Е.М., ;

представник третьої особи 2, не прибув, ;

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Евровет» з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Євробанк. (на момент розгляду справи Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононець В.В. - далі Відповідач), треті особи: Приватне підприємство «Немо МБ» (далі - Третя особа 1), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Третя особа 2), в якому з просив:

- визнати протиправними дій та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. щодо визнання нікчемним переказу коштів в якості фінансової допомоги від клієнта Банку ТОВ «Евровет» на користь ПП «Немо МБ» згідно Договору №1 ФД від 15.06.2016 року про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 5 000 000,00 грн., здійснений ПАТ КБ «Євробанк»;

- скасувати повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. за вих. №01-24.3/2022 про нікчемність правочинів від 01.08.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.11.2014 року між позивачем та ПАТ КБ «Євробанк» було укладено договір №2600.8.17572.0001/ЄВРО КБ про відкриття банківського рахунку та його розрахункове обслуговування, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок №00011 та взяв на себе зобов'язання щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування позивача на умовах договору та чинного законодавства України.

15.06.2016 року позивач надав ПАТ КБ «Євробанк» платіжне доручення №8 на суму 5 000 000,00 грн. для їх перерахування ПП «Немо МБ» з призначенням платежу «фінансова допомога зг. Договору про надання поворотної фінансової допомоги №1 ФД від 15.06.2016 року без ПДВ».

Вказане платіжне доручення №8 від 15.06.2016 року, як вказує позивач, не поверталося останньому відповідачем без виконання, тобто було прийнято відповідачем та містить відмітки про виконання Банком.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17.06.2016 року №73-рш «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2016 року №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк», згідно з яким розпочато процедуру виведення Відповідача з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17.06.2016 року по 16.07.2016 року, який було продовжено до 16.08.2016 року.

01.08.2016 року Відповідачем було направлено на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину за вих.. №01-24.3/2022, відповідно до якого переказ коштів у якості фінансової допомоги від позивача на користь ПП «Немо МБ» згідно Договору №1 ФД від 15.06.2016 року є нікчемними на підставі п.п.1,7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач вважає дії та рішення відповідача щодо визнання нікчемним переказу коштів протиправними.

Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2016 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.03.2017 року адміністративна справа прийнята до свого провадження суддею Качуром І.А. та призначена до судового розгляду.

Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила закрити провадження у справі, оскільки вказаний спір, на думку представника відповідача, слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Представник позивача та представник третьої особи 1 заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, просили у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило.

Заслухавши клопотання представника відповідача, думку представника позивача та представника третьої особи 1, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Тобто, вказані норми свідчать про те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність у однієї із сторін спору статусу суб'єкта владних повноважень, такий суб'єкт у спірних правовідносинах по відношенню до інших осіб має здійснювати саме владні управлінські функції, які б виникали на основі законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт це виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений не для одноразового застосування.

Правові акти індивідуальної дії це рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування норм права.

Рішення у формі правового акту індивідуальної дії своїм приписом має породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована його дія.

У такому випадку реалізується компетенція суб'єкта владних повноважень управляти поведінкою іншого суб'єкта, який зобов'язаний виконувати його вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17 червня 2016 року № 73-рш «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 червня 2016 року № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» (далі - ПАТ КБ «ЄВРОБАНК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю Вадиму Валерійовичу на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно.

Крім того, Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 7 липня 2016 р. № 1183 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 року № 215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 16 серпня 2016 року №1523, «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» (далі - ПАТ КБ «ЄВРОБАНК») з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами* Кононцю Вадиму Валерійовичу з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом:

1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов'язкових до виконання банками;

2) здійснення контролю за виконанням зобов'язань банків у зв'язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб;

3) виведення неплатоспроможних банків з ринку;

4) в інших формах, передбачених цим Законом.

З огляду на вказані норми законодавства суд приходить до висновку, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " врегульовано декілька груп правовідносин, пов'язаних із регулюванням діяльності банків, а саме:

- правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами,

- відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

У відповідності до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 4 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких рішень у формі наказів чи розпоряджень, які має право видавати уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації або на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононець В.В. на виконання своїх повноважень, щодо визнання нікчемним правочину з переказу коштів в якості надання поворотної фінансової допомоги згідно з Договором №1 ФД від 15.06.2016 року, здійснений Банком 15.06.2016 року в сумі 5 000 000,00 грн. (переказ з рахунку 2600.8.17572.0001 ТОВ «ЕВРОВЕТ» на рахунок № 2600.4.01939.01 ПП «НЕМО МБ») відповідачем не приймалось.

Будь - яких доказів того, що Відповідачем приймалися такі рішення саме у формі наказу або розпорядження з приводу визнання нікчемним вищевказаного правочину позивачем суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що повідомлення про нікчемність правочину від 01.08.2016 року №01-24.3/2022 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для сторін договору, а тому не може бути предметом спору.

При цьому, суд звертає увагу, що повідомлення про нікчемність правочину (договору) є носієм інформації, яким сторона правочину повідомляється про його нікчемність, правова оцінка дій щодо виявлення нікчемного правочину та повідомлення про його нікчемність може бути надана судом при вирішенні спору про повернення коштів отриманих стороною за таким договором.

Тобто, визнання повідомлення про нікчемність правочину від 01.08.2016 року №01-24.3/2022 протиправним та його скасування, про що просить позивач, не захистить права товариства, оскільки повідомлення про нікчемність правочину є само по собі суб`єктивною думкою уповноваженої особи Фонду, яка може неодноразово направити його повторно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем повідомлення про нікчемність правочину від 01 серпня 2016 року №01-24.3/2022 носить інформативний характер, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює прав і обов`язків для нього, тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не є правовим актом індивідуальної дії.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України від 16.02.2016 року у справі №826/2043/15 Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України розглядаючи заяву представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Бробізнесбанк» Куреного О.В. - Голуб`ятникової Ю.А., дійшла до висновку про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Крім того, 15 червня 2016 року Верховний Суд України розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_8 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, відповідно до позовних вимог Позивач також просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача як вкладника за договором до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також зобов'язати відповідача включити позивача до переліку вкладників.

Розглядаючи вказану справу, Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї категорії вже вирішувалося Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати в господарських справах Верховного Суду України, за наслідками вирішення питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні норм матеріального та господарського права була винесена постанова Верховного суду України від 16.02.2016 року.

Саме з цих підстав, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв`язку з визнанням його неплатоспроможним, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Також, суд звертає увагу, що згідно з статтею 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

За таких обставин, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що саме в межах розгляду справи в порядку господарського судочинства, під час аналізу правової природи вчиненого правочину (переказу коштів в якості надання поворотної фінансової допомоги згідно з Договором №1 ФД від 15.06.2016 року, здійснений Банком 15.06.2016 року в сумі 5 000 000,00 грн. (переказ з рахунку 2600.8.17572.0001 ТОВ «ЕВРОВЕТ» на рахунок № 2600.4.01939.01 ПП «НЕМО МБ») може бути встановлено правомірність дій відповідача вимогам закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та роз'яснити Позивачеві, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71 ,158 - 163, 167,157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича задовольнити.

Провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евровет» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, треті особи: Приватне підприємство «Немо МБ», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур