Справа № 675/690/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/690/17

Головуючий у 1-й інстанції: Демчук П.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до службової особи ЧПНК Замкової виправної колонії №58 ОСОБА_4 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до службової особи ЧПНК Замкової виправної колонії №58 ОСОБА_4, в якому просив визнати протиправними дії щодо вилучення кружки металевої, дві пачки макаронних виробів та 1 кг рису, які надійшли на адресу засудженого.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.11.2016 та 31.03.2017 відповідно до актів про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, що не передбачені переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засудженні можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) у засудженого ОСОБА_2 в посилках, що надійшли на його ім'я, було вилучено крупу рисову 1 пачка (1 кг), макаронні вироби 2 пачки (по 400 г), а також одну кружку металеву ємністю на 1 л.

Відповідно до накладної №17-125 від 04.04.2017 вилучена у позивача кружка металева була передана на зберігання на склад установи. Макаронні вироби та рисова крупа були знищені, що підтверджується актом №IV-7 від 14.11.2016.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримані позивачем посилкою макаронні вироби, крупа рисова та металева кружка правомірно були вилучені та знищені продукти харчування, що потребують термічної обробки, а металева кружка законно передана на склад установи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Відповідно до ст. 112 КВК України число посилок (передач) і бандеролей, що одержують засуджені до арешту та позбавлення волі, не обмежується. Максимальна вага однієї посилки або бандеролі визначається діючими поштовими правилами. Лікарські засоби і вироби медичного призначення, які одержують засуджені відповідно до медичного висновку, передаються до медичної частини колонії для їхнього лікування. Порядок приймання і вручення посилок (передач) або бандеролей, а також перелік предметів, заборонених до одержання засудженими, визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ вказаних Правил засуджені мають право здійснювати листування у порядку, встановленому пунктом 1 розділу ХІІ цих Правил, одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі в порядку, установленому пунктами 1-3 розділу Х, пунктом 2 розділу ХІІ цих Правил.

Засудженим можуть надаватися й інші права, реалізація яких не суперечить меті покарання, порядку і умовам виконання та відбування покарання.

При забезпеченні прав засуджених не повинні порушуватися встановлений порядок та умови відбування покарання, а також права і законні інтереси інших осіб.

Положеннями п. 3 розділу ІІІ Правил визначено, що засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6); мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені переліком; курити у дисциплінарних ізоляторах, карцерах, приміщеннях камерного типу (одиночних камерах) та виховних колоніях, а також у не відведених для цього місцях; надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому статтею 113 Кримінально-виконавчого кодексу України.

При цьому, ч. 3 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України визначає, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду.

За приписами п. 1 розділу Х Правил посилки (бандеролі), що надійшли на поштову адресу засуджених, які відбувають стягнення у виді поміщення у ДІЗО, карцер або переведення до ПКТ (ОК), видаються після відбуття ними стягнення. Адміністрація установ виконання покарань забезпечує зберігання вмісту посилок (бандеролей) за умови, якщо вони не були вручені засудженим у зв'язку з відбуванням ними стягнення, однак у разі їх природного псування через тривале зберігання відповідальності не несе. Видача продуктів харчування після тривалого зберігання здійснюється в присутності медичного працівника.

Водночас, до переліку продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (Додаток 2 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 1 розділу ІІ)) входять продукти харчування фабричного (заводського) виготовлення, не в скляній або металевій тарі, з діючим терміном реалізації, які не потребують додаткового приготування шляхом термічної обробки та можуть зберігатися при кімнатній температурі, свіжі фрукти та овочі (огірки, помідори, цибуля, часник, перець, капуста, морква та зелень), а також чай та тютюнові вироби фабричного розфасування.

Розділом ІІ вказаного Додатку 2 встановлено перелік предметів першої потреби та засобів особистої гігієни, які можуть засуджені, крім іншого, отримувати в посилках. В ньому відсутнє згадування про металеві кружки. Разом з тим чітко передбачено можливість отримувати в посилках, передачах, придбавати засудженим лише поліетиленовий посуд, кухоль, ложку, пластмасові футляри для окулярів, мила та зубних щіток.

Відповідно до п. 1 розділу ХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань засудженим дозволяється зберігати при собі предмети, вироби і речі в асортименті та кількості, що визначені переліком.

Предмети, вироби, речі та продукти харчування, що не передбачені переліком, які були виявлені в передачах, вилучаються й повертаються особі, яка їх доставила, із зазначенням причин повернення в обох примірниках заяви.

Предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком або кількість яких перевищує встановлені переліком норми, які були виявлені в посилках або по прибутті засудженого до установи виконання покарань, вилучаються, про що складається акт про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, що не передбачені переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) (додаток 12), та передаються на склад установи. При цьому засудженому видається другий примірник акта з відміткою про передачу речей на склад. Вилучені предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком, повертаються засудженому після відбуття ним строку покарання або його родичам за письмовою заявою засудженого.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності вилучення відповідачем посуду та продуктів харчування, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, у посилці, яка надійшла на ім'я засудженого ОСОБА_2 були виявленні макаронні вироби, крупа рисова та металева кружка.

Колегія суддів враховує ту обставину, що вказані продукти харчування потребують додаткового приготування шляхом термічної обробки, а посуд (кружка) є металевим.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що відповідач правомірно вилучив та передав на склад установи такий предмет як кружку металеву, а також передав на знищення продукти харчування, оскільки зазначений предмет та продукти харчування не входять до переліку продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках.

При цьому, при вчиненні зазначених дії відповідачем складено відповідні акти, які вручені належним чином позивачу, як того вимагають норми Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Також суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта, відповідно до яких на підставі ст. 58 Конституції України, а також рішень Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, від 19.04.2000 №1-3/2000, відповідач повинен був керуватися нормами Виправно-трудового кодексу України, який втратив чинність 01.01.2004, оскільки в зазначених нормах Конституції України та рішеннях Конституційного Суду України мова йде про зворотню дію в часі закону та іншого нормативно-правового акту лише у разі, коли вони пом'якшують або скасовують саме кримінальну відповідальність особи (рішення Конституційного Суду України №6-рп/2000).

В той же час, вилучення предметів, заборонених до пересилання засудженим, не є кримінальною відповідальністю позивача, а є лише діями, направленими на виконання своїх функцій відповідною установою щодо дотримання порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань у вигляді позбавлення волі, а тому норми ВТК України не можуть мати зворотної дії в часі та не регулюють зазначені правовідносини.

Безпідставним є також посилання апелянта на Перелік майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком, що є додатком до Кримінального кодексу України (1961 року), як на підставу визнання протиправними дій відповідача по вилученню в нього продуктів харчування та кружки металевої, оскільки зазначений нормативно-правовий акт разом із додатком втратив свою чинність, в той час як предметом регулювання вказаного Переліку є встановлення опису майна, що не може бути конфісковане за вироком суду. Таким чином, положення вказаного Переліку не поширюється на правовідносини щодо визначення переліку предметів, які можуть отримувати засуджені в посилках при відбуванні покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права та за своєю суттю повторюють доводи, викладені в позовній заяві, яким належним чином надано правову оцінку судом першої інстанції, а відтак і не спростовують висновків, відображених в оскаржуваному рішенні суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, судова колегія вважає, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення за повного з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи при дотримані норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6