Справа № 826/14471/16
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Тетяни Ігорівни, за участю третьої особи Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про скасування постанов, визнання протиправними дій та бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Тетяни Ігорівни, в якому просить:

1) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 серпня 2016 року, винесених державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабковою Тетяною Ігорівною;

2) визнати неправомірними та незаконними дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабкової Тетяни Ігорівни та Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які полягають у тому, що: виконавче провадження відкрито на підставі вимоги Ф-376, виданої 6 липня 2016 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, про стягнення з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) страхових внесків та інших платежів в сумі 21008,00 грн. незаконно, всупереч рішенню (ухвалі) Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року у справі №752/16618/14-ц, всупереч вимогам статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»; ОСОБА_3 як боржника не було своєчасно повідомлено про винесення 12 серпня 2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження та не було своєчасно повідомлено про винесення 22 серпня 2016 року постанови про арешт майна боржника та оголошення про заборону його відчуження; ОСОБА_3 як боржнику у виконавчому провадженні не роз'яснено державним виконавчим законні права, визначені Законом України «Про виконавче провадження», не роз'яснено та не доведено право на спосіб добровільного виконання вимоги №Ф-376, виданої 6 липня 2016 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення з ОСОБА_3 страхових внесків та інших платежів в сумі 21008,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права та винести нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у справі №752/16618/14-ц скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бубели А.М. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги №Ф 771 У, виданої 1 березня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва боргу в сумі 21008 грн., неправомірними.

Голосіївський районний суд м. Києва в ухвалі від 23 березня 2015 року у справі №752/16618/14-ц встановив, що 25 лютого 2014 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 01 березня 2013 року №Ф 771 У про стягнення з ОСОБА_3 на користь вказаного управління боргу в сумі 21008 грн., що складається з недоїмки зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Визнаючи неправомірними дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бубели А.М. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва від 01 березня 2013 року №Ф 771 У та скасовуючи таку постанову, Голосіївський районний суд м. Києва у справі №752/16618/14-ц виходив з того, що дії державного виконавця не відповідають вимогам статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», якою не передбачено такого виконавчого документа як вимога Управління Пенсійного фонду про стягнення страхових внесків, а також з того, що державним виконавцем порушено визначений у статті 24 цього закону строк направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва (постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1055 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України»), склало вимогу про сплату боргу від 6 липня 2016 року №Ф 376 У, згідно з якою станом на 06 липня 2016 року заборгованість зі слати страхових внесків, штрафів (фінансових санкцій) складає 21008,00 грн.

Вимога про сплату боргу від 06 липня 2016 року №Ф 376 У подана до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Бабкова Т.І. винесла постанову від 12 серпня 2016 року №ВП51923748 про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 липня 2016 року №Ф 376 У. У цій постанові вказано, що виконавчий документ подано 11 серпня 2016 року.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Бабкова Т.І. винесла постанову від 22 серпня 2016 року №ВП51923748 про арешт майна боржника - ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 21008 грн.

Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на скаргу ОСОБА_3 від 02 вересня 2016 року повідомив, що згідно з реєстром відправки вихідної кореспонденції від 15 серпня 2016 року на адресу боржника - ОСОБА_3 відправлено постанову про відкриття виконавчого провадження за штрих-кодом №254, згідно з поштовими відстеженням «Укрпошта» лист отримано 23 серпня 2016 року. Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2014 року на підставі вимоги від 1 березня 2013 року №Ф 771 У скасовано, а у відділі на виконанні перебуває інша вимога від 6 липня 2016 року №Ф-376.

Позивач також додав до позову копію поштового конверту зі штрих-кодом №254 та з відбитком штампу поштового відділення про надсилання третьою особою поштової кореспонденції на адресу позивача з відтиском штампу поштового відділення від 18 серпня 2016 року, копію конверта про надсилання поштової кореспонденції третьою особою позивачу з відтиском штампу поштового відділення 30 серпня 2016 року та копію конверту про надсилання третьою особою поштової кореспонденції на адресу позивача з відтиском штампу поштового відділення 9 вересня 2016 року.

Третя особа надіслала позивачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження 18 серпня 2016 року, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30 серпня 2016 року та листа від 06 вересня 2016 року у відповідь на скаргу позивача від 2 вересня 2016 року - 09 вересня 2016 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до п.8.2 Інструкцієї про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України №21-1 виданій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 року №121 року (надалі Інструкція №21-1) надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників.

Так, у відповідності до абз.7 п.8.2 Інструкції №21-1 вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників, зокрема за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи) (абз.1 п.8.3. Інструкції №21-1).

Абзацом 4, 5 пункту 8.3 Інструкції №21-1 передбачено, що при формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-ша частина - літери «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2-га частина - порядковий номер, 3-тя частина - літера «У» (узгоджена вимога). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Пунктами 8.4, 8.5 Інструкції №21-1 чітко встановлено, що протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. Про оскарження вимоги до суду страхувальник зобов'язаний письмово повідомити протягом трьох робочих днів орган Пенсійного фонду, який направив вимогу. Узгодження вимоги органу Пенсійного фонду здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Так, на дотримання вимог п. 8.7, 8.8 Інструкції №21-1, узгоджена вимога надсилається страхувальнику органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів. Страхувальник зобов'язаний сплатити узгоджену суму боргу протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги. У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У відповідності до ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»;

10) рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

Так, державний виконавець на підставі ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» :

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.5 та ч.6 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Приписами ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, суд першої інстанції проаналізувавши законодавство чинне на момент виникнення спірних правовідносин вірно вказав, що на прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків (недоїмки) територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Так, страхувальник може добровільно сплатити визначену у зазначеній вимозі недоїмку, або узгодити її з територіальним органом Пенсійного фонду, або оскаржити її до суду.

Однак, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду зобов'язаний звернутися і подати вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Стаття 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчими документами за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, визначає також рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Вимога про сплату боргу згідно Інструкції №21-1 визначена як виконавчий документ, а відповідний підрозділ державної виконавчої служби - як орган, що виконує вимогу про сплату боргу. При цьому згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ОСОБА_3 не надав доказів оскарження до суду вимоги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про сплату боргу від 06 липня 2016 року № Ф 376 У чи доказів відкликання цієї вимоги з підстав, визначених у пункті 8.6 Інструкції №21-1.

Отже, вбачається, що вимога Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про сплату боргу від 06 липня 2016 року № Ф 376 У є чинною.

Суд першої інстанції вірно вказав, що у даній адміністративній справі вимога Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про сплату боргу від 06 липня 2016 року №Ф 376 У чи дії щодо складання останньої позивачем не оскаржуються.

Оскільки вимога про сплату боргу від 06 липня 2016 року №Ф 376 У є чинною Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Києві була зобов'язана подати її до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, що і зробила.

Враховуючи наведене, відповідач зобов'язаний був прийняти виконавчий документ до виконання і правомірно відкрив виконавче провадження на підставі такого виконавчого документа.

ОСОБА_3 зазначає, що прийняте раніше Управлінням Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва вимоги від 01 березня 2013 року №Ф 771 У про стягнення з нього на користь Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва боргу в сумі 21008 грн., відкриття виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 25 лютого 2013 року за цією вимогою та скасування ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у справі №752/16618/14-ц постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї вимоги, не є правовими підставами для відмови у відкритті виконавчого провадження, що визначені у статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі іншої вимоги про сплату боргу від 6 липня 2016 року №Ф 376 У.

Суд першої інстанції вірно вказав в оскаржуваній постанові, що такі твердження ОСОБА_3 могли бути підставою для оскарження в судовому порядку вимоги від 6 липня 2016 року №Ф 376 У і могли бути предметом доказування у такій справі.

В даному випадку у даній справі ОСОБА_3 не оскаржує вимогу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 6 липня 2016 року №Ф 376 У чи дії щодо складання цієї вимоги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов в частині вимог про визнання неправомірними та незаконними дій позивача, які б полягали у відкритті виконавчого провадження на підставі вимоги третьої особи від 06 липня 2016 року №Ф 376 У в супереч ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року у справі №752/16618/14-ц та в супереч вимогам статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 серпня 2016 року, задоволенню не підлягає.

Щодо несвоєчасного повідомлення ОСОБА_6 про винесення постанови від 12 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та не було своєчасно повідомлено про винесення постанови від 22 серпня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення про заборону його відчуження слід зазначити, що згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною п'ятою, шостою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Позивач до позовної заяви разом із постановами про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження додав копію поштового конверту зі штрих-кодом №254 та з відбитком штампу поштового відділення про надсилання відповідачем рекомендованої поштової кореспонденції на адресу позивача з відтиском штампу поштового відділення від 16 серпня 2016 року та копію конверта про надсилання простої поштової кореспонденції відповідачем на адресу позивача з відтиском штампу поштового відділення 30 серпня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надіслав на адресу позивача копію постанови від 12 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження 16 серпня 2016 року, а копію постанови від 22 серпня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - 30 серпня 2016 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 12 серпня 2016 року, а 13 та 14 серпня 2016 року були вихідними днями, то першим після них робочим днем, коли копія постанови мала бути направлена боржнику, був день із датою 15 серпня 2016 року. Однак, копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена 16 серпня 2016 року, тобто з пропуском строку її направлення.

Постанова про арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена 22 серпня 2016 року, то наступним робочим днем, коли копія постанови мала бути надіслана боржнику, був день із датою 23 серпня 2016 року.

В даному випадку колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції про те, що пропуск відповідачем строку направлення позивачу копій постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна не порушив необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані дії з направлення цих копій постанов.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2017 року.

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.