Справа № 820/4084/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" жовтня 2017 р. № 820/4084/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни № 1/УІ/ХХІ/2 від 17 березня 2017 року, якою гр. ОСОБА_2 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій та зобов'язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни надати ОСОБА_2 статус учасника бойових дій.

В обгрунтавання позовних вимог позивач зазначив, що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 перебуваю на посаді інспектора СРП Сахновщинського відділу поліції ГУНП України в Харківській області.

В 2014 році лейтенант міліції ОСОБА_2 перебував на посаді оперуповноваженого СКР Сахновщинського РВ ГУМВС України в Хакрівській області.

З 11.07.2014 року по 15.07.2014 року позивач безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Так, відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2014 року № 238 о/с дек для виконання завдань визначених ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення АТО лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого СКР Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області було відряджено у службове відрядження до м. Ізюм та м. Барвінкове у період з 11 по 15 липня 2014 року.

Також, підтвердженням участі в АТО на території Донецької та Луганської областей є Витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 09.10.2014 року № 31, в якому вказано, що нижчепойменованих працівників МВС України, вважати такими, що перебували у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань, а саме лейтенант міліції ОСОБА_2, оперуповноважений СКР Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області, перебував з 11.07.2014 р. по 15.07.2014 р.

До комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгулу матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни ГУ НП в Харківській області були направлені матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій громадянину ОСОБА_1.

Однак, 17 березня 2017 року рішенням комісії МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни № 1/УІ/ХХІ/2 від 17 березня 2017 року ОСОБА_2 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням № 1/УІ/ХХІ/2 від 17 березня 2017 року комісії МВС Егеїнн з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про відмову ОСОБА_2 в наданні статусу учасника бойових дій, вважаю прийняте рішення протиправним та таким, що порушує його права, як особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, але наддав до суду заперечення на позов, в яких проти позову заперечував, вказав що дії відповідача законні, рішення правомірне, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2014 року № 238 о/с дек для виконання завдань визначених ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення АТО лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого СКР Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області було відряджено у службове відрядження до м. Ізюм та м. Барвінкове у період з 11 по 15 липня 2014 року.

До комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгулу матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни ГУ НП в Харківській області були направлені матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій громадянину ОСОБА_1.

17 березня 2017 року рішенням комісії МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни № 1/УІ/ХХІ/2 від 17 березня 2017 року ОСОБА_2 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Суд вказує, що відповідно до пункту 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям ( резервістам, військовозобов»язанним) та працівникам Збройних Сил, Національної Гвардії, СБУ,Служби зовнішньох розвідки, Держприкордонслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що згідно з вимогами пункту 5 Порядку у МВС утворено Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, Положення про яку затверджено наказом МВС від 26.08.2016 Лг2 868 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.09.2016 за № 1271/29401).

Відповідно до пункту 1 розділу III Положення, Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про:безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення;направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції;перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Пунктом 3 розділу III Положення визначено, що комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно наказу ГУМВС України в Харківській області від 10.07.2014 № 238о/с дек ОСОБА_3ї. було відряджено до м. Ізюм та м. Барвінкове Харківської області з 11 по 15 липня 2014 року для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення АТО, з метою належної організації та якісного здійснення заходів з ідентифікації осіб, затриманих у зоні проведення АТО, відпрацювання їх на предмет причетності до діяльності терористично-екстремістських організацій, учинення чи організації учинення кримінальних правопорушень, для участі у роботі Пункту відпрацювання затриманих осіб.

Позивач згідно наказу першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 09.10.2014 р. № 31 перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичні й операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових завдань.

Утім, як встановлено судом, ОСОБА_2 безпосередньо не залучався до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що на розгляд Комісії не було надано наказ керівника АТЦ при СБУ про безпосереднє залучення ОСОБА_2 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь ОСОБА_2 у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд вважає за необхідним вказати, що без вищезазначених доказів Комісія не мала правових підстав для прийняття рішення щодо надання ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій.

Суд зазначає, що правомірність прийнятого Комісією рішення підтверджує також роз'яснення Штабу АТЦ при СБУ від 20.03.2017 № 33/5-2217, яке вказує, що для отримання статусу учасника бойових дій необхідно в сукупності мати як наказ керівництва АТО або керівництва АТЦ при СБУ про залучення до проведення АТО, так і наказ ОТУ або керівництва АТО про підпорядкування.

Крім того, згідно наказу про відрядження Позивач перебував в районі проведення АТО лише п'ять днів з метою виконання службових завдань.

Судом також встановлено, що на розгляд Комісії не було надано жодних доказів, що під час п'яти днів службового відрядження та перебування у районах проведення антитерористичної операції ОСОБА_2 виконував бойові (службові) завдання в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником.

Відсутні також витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджували б факт участі Позивача в безпосередньому зіткненні та вогневому контакті з противником, проведення розвідувальних заходів.

Таким чином, суд робить висновок, що за відсутності вищезазначених доказів Комісія відповідно до вимог Порядку та Положення не мала правових підстав для надання ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій.

Суд враховує той факт, що Комісія, розглядаючи матеріали стосовно Позивача, керувалася при прийнятті рішення Законом, чинними Порядком та Положенням.

Закон, Порядок та Положення не надають повноваження Комісії при прийнятті рішення керуватися законодавством, яке діяло на час перебування ОСОБА_2ї. на території проведення АТО.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що до Комісії не було надано належних доказів про безпосередню участь Грицика ПХ у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення строком не менш ніж 30 календарних днів, а також доказів участі у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, що було б підставою для надання йому статусу учасника бойових дій незалежно від кількості днів залучення його до проведення АТО, рішенням Комісії від 17.03.2017 № 1/УІ/ХХІ/2 згідно вимог Порядку та Положення ОСОБА_2 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Суд також зазначає, що відповідно до розділу ІІ Положення основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, розгляд питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 6 і 13 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право:вивчати довідки, документи та інші докази, надіслані керівниками структурних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України та керівниками територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, іншими особами, визначеними чинним законодавством (далі - керівники підрозділів), чи подані особисто;заслуховувати у разі потреби працівників МВС, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів;повертати документи керівникам підрозділів для подальшого доопрацювання;приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни;приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій, учасника війни;повторно розглядати за рішенням Міністра внутрішніх справ України (особи, яка виконує його обов'язки) питання про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.

Розгляд поданих на розгляд документів є обов'язком Комісії при виконанні нею владних управлінських функції.

Суд зазначає, що прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду поданих документів належить до дискреційних повноважень Відповідача.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження правомірність винесеного рішення.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність винесеного ним рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.