Справа № 803/1107/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5751/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ):

№ 000096319 від 13 липня 2016 року у частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) в сумі 190656,19 грн., з яких 152116,95 грн. за основним платежем та 38539,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 000097319 від 14 липня 2016 року у частині збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору (далі - ВЗ) в сумі 14260,95 грн., з яких 11408,76 грн. за основним платежем та 2852,19 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року у справі № 803/1107/16 позову було задоволено.

У апеляційній скарзі ОДПІ просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що документальною плановою виїзною перевіркою позивача (акт перевірки від 23 червня 2016 року № 318/13-) встановлені порушення ним ст. 44, пп. 177.4.1; пп. 177.4.3, пп. 177.4.4 п. 177.4, п. 177.10 ст. 177, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження суми оподатковуваного доходу на 908567,36 грн. та заниження суми податкових зобов'язань з ПДФО у сумі 181713,53 грн., а також порушення п. 168.1 ст.168, п. 176.2 ст. 176 ПК України, що призвело до заниження суми ВЗ в сумі 13628,51 грн. На підставі наведеного ОДПІ винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення.

При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем правомірно сформовані витрати відповідно до ст. 177 ПК України, а ОДПІ невірно визначено суму заниження оподатковуваного доходу, зокрема, не враховано витрати на придбання товарів, понесених ним в грудні 2015 року, а розрахунок понесених витрат ґрунтувався лише на підставі інформації, наданої позивачем на запит ОДПІ.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ФОП.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду підтримав письмові заперечення на апеляційну скаргу та висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному судовому рішенні. Просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов ФОП, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем невірно визначено суму заниження позивачем оподатковуваного доходу. При обрахуванні зобов'язань позивача за 2015 рік відповідачем не було враховано витрати на придбання товарів, понесених ним у грудні 2015 року. Також ОДПІ невірно визначено різницю убутків залишків товарів за цей період та заборгованість перед постачальниками.

Враховуючи викладене, на думку суду першої інстанції, виходячи із положень ст. 177 ПК України, позивачем правомірно сформовано витрати. Розбіжностей у правильності формування загального оподатковуваного доходу позивача проведеною перевіркою не виявлено. Господарські операції відображені позивачем у податковому та бухгалтерському обліках на підставі первинних документів, фінансової звітності, актів взаємозвірок.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, результати якої оформлено актом від 23 червня 2016 року № 318/13-.

Під час перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем:

- п. 44.1. ст. 44; п. 177.2, пп. 177.4.1, 177.4.3, 177.4.4 п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження оподатковуваного доходу на 908567,36 грн. та заниження податкових зобов'язань з ПДФО на 181713,53 грн.;

- п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2 ст. 176, пп. 127.1 ст. 127 ПК України, що призвело до заниження суми ВЗ на 13628,51 грн.;

Ці висновки податкового органу лягли в основу податкових повідомлень-рішень, що оспорюються ФОП у рамках даної справи.

Позивачем визнано правомірність висновків відповідача у частині донарахування ПДФО у сумі 36995,73 грн. і ВЗ у сумі 2774,68 грн. та оскаржено податкові повідомлення-рішення від 13 липня 2016 року № 000096319 у частині збільшення суму грошового зобов'язання з ПДФО на 190656,19 грн. (152116,95 грн. за основним платежем та 38539,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), а також від 14 липня 2016 року № 000097319 у частині збільшення грошового зобов'язання з ВЗ на 14260,95 грн. (11408,76 грн. за основним платежем та 2852,19 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, визначено у ст. 177 ПК України.

Згідно з п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.3. ст. 177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Підпунктами 177.4.1 - 177.4.4. п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, віднесено: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Пунктом 177.5. ст. 177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, ФОП 9 лютого 2016 року подав до ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та розрахунок податкових зобов'язань з ПДФО та ВЗ з доходів, отриманих самозайнятою особою, відповідно до якої сума валового доходу за 2015 рік, одержаного від підприємницької діяльності, становить 30289648,99 грн., а сума витрат - 29236397,79 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що при обрахуванні зобов'язань ФОП за 2015 рік ОДПІ не було враховано витрати на придбання товарів, понесених ним у грудні 2015 року згідно з податковими накладними від 25 грудня 2015 року № 76, від 31 грудня 2015 року № 4417/32, № 21198/13, від 30 грудня 2015 року № 21093/13, № 1882/2, від 29 грудня 2015 року № 4329, від 24 грудня 2015 року № 3561 на загальну суму 194562,74 грн., обсяг постачання по яких, без врахування ПДВ, було відображено позивачем у податковій декларації з ПДВ за січень 2016 року від 19 лютого 2016 року.

При цьому, виходячи із приписів абз. 4 п. 198.6 ст. 198 ПК України, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що витрати ФОП в сумі 194562,74 грн. є витратами його господарської діяльності як фізичної особи-підприємця у грудні 2015 року та відображені у декларації з ПДВ за січень 2016 року. Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у 2015 році ФОП придбав товарів, послуг (поніс витрат) на загальну суму 26722354,74 грн.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОДПІ невірно визначено різницю убутків залишків товарів за цей період та заборгованість перед постачальниками лише на підставі відповіді ФОП на запит ОДПІ від 25 травня 2016 року № 74/13-16, у якій інформація щодо наявності залишків товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) станом на 31 грудня 2015 року була надана з урахуванням ПДВ та акцизного податку через відсутність вимоги у запиті контролюючого органу про надання інформації без таких показників. При цьому з урахуванням акту інвентаризації залишків ТМЦ станом на 31 грудня 2015 року фактична різниця залишків ТМЦ станом на вказану дату становила 822414,33 грн. без врахування ПДВ і акцизного податку та включалася до складу витрат згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України.

Аналогічним чином інформація щодо наявності кредиторської заборгованості ФОП перед постачальниками станом на 31 грудня 2015 року була надана позивачем з урахуванням ПДВ і згідно з актами звірок, проведених ФОП з постачальниками-кредиторами (а.с. 119-136) фактична кредиторська заборгованість вказану дату склала 964629,35 грн., а без ПДВ - 803857,79 грн. При цьому ОДПІ при проведенні розрахунку фактично понесених платником податків витрат за 2015 рік було враховано різницю кредиторської заборгованості за товари, послуги на суму 531410,25 грн., хоча фактично вона становить 307694,81 грн. (496162,98 грн. - 803857,79 грн.).

У ході апеляційного розгляду представник апелянта підтвердила, що у запитах податкового органу та у відповідях ФОП не конкретизовано чи містять відповідні суми показників податкової звітності суми ПДВ.

Податковим органом ні у ході розгляду справи у суді першої інстанції, ні у ході апеляційного розгляду не спростовано правомірності формування ФОП витрат у відповідності до приписів ст. 177 ПК України, а отже не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень від 13 липня 2016 року № 000096319 та від 14 липня 2016 року № 000097319 у частинах, що були оскаржені позивачем у судовому порядку.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року у справі № 803/1107/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Р.П.Сеник

Ухвала у повному обсязі складена 29 вересня 2017 року.