Справа № 810/7220/14
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7220/14 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100250002/2014/000233/2 від 03.07.2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення від 03.07.2014 року №100250002/2014/000233/2. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року апеляційну скаргу Київської міської митниці залишено без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016 року в даній адміністративній справі касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС України задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявний лист відповідача від 26.09.2014 року, адресований позивачеві за результати розгляду додатково наданих документів, оцінка якого при обґрунтуванні висновку про відсутність факту перегляду відповідачем рішення про коригування митної вартості судами не надавались. Колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій не надано жодної оцінки факту, чи був обґрунтованим сумнів відповідача щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості, чи подано декларантом органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, та чи підтверджено позивачем зазначені відомості щодо митної вартості імпортованого товару додаткового поданими листом від 18.09.2014 документами.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.01.2014 року, між ТОВ «Фоззі-Фуд» та фірмою «Rise and Shine» (КНР) був укладений контракт №002/14, згідно умов якого фірма «Rise and Shine» продає, а позивач купує продукцію під торгівельною маркою «Повна чаша» в асортименті, кількості, за цінами у відповідності до інвойсів, які є невід'ємною частиною контракту.

Так, 02.07.2014 року, позивачем було подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (після реорганізації - Київська міська митниця ДФС України) митну декларацію №100250002/2014/065956 з метою митного оформлення імпорту товару - посуду столового кухонного, виготовленого із фаянсу або тонкої кераміки (тарілки, чашки) торговельної марки «Повна чаша» за митною вартістю 1,032 USD/кг.

На підтвердження задекларованої митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» надало наступні документи: митну декларацію; зовнішньоекономічний договір №002/14 від 16.01.2014 р.; рахунок-фактуру; транспортні перевізні документи; страховий поліс від 13.05.2014 р. №1433; прайс-лист без номеру від 16.01.2014 р.; комерційну пропозицію б/н від 16.01.2014 р. (перелік документів зазначений в графі 44 митної декларації).

На підставі статті 53 МК України, митним органом було направлено в електронному вигляді повідомлення про надання додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товарів, а саме: виписки із бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни-відправника; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, які підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировин; транспортні (перевізні) документи з відомостями про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Вказані вимоги митний орган обгрунтовувал тим, що відповідно до п. 2.1 контракту від 16.01.14 р. № 002/14 ціна мала включати в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування навантаження, витрати з митного оформлення товару в країні продавця. Тобто підтвердженню підлягала така складова митної вартості як вартість робіт, пов'язаних із пакуванням. Крім того, відповідач вказував на те, що умови поставки у вищезазначеному контракті не співпадали з товоросупровідною документацією, яка надавалась на момент митного оформлення. Відповідно до п. 8.1 контракту передбачалась 8 % оплата вартості продукції протягом 5 календарних днів після отримання по факсу копії проформи інвойсу. Цей документ на момент митного оформлення пред'явлений не був. Також до митного оформлення був представлений страховий поліс компанії «Ераве Україна» без договору про страхування вантажу. Згідно пояснень до Інкотермс 2010 р. щодо розміру страхування, страхова сума повинна складати 110 відсотків. У страховому полісі, наданому позивачем, зазначена сума яку неможливо прорахувати, отже виникли сумніви щодо складової митної вартості, а саме розрахунку суми страхування. В довідках про транспортні витрати від 06.06.14 йдеться посилання на договір № ІІА00056156, який до митного оформлення не надавався.

На підтвердження митної вартості товару, ТОВ «Фоззі Фуд» листом від 02.07.2014 року № 1098 надало виписку з бухгалтерської документації від 12.04.2014 року та копію митної декларації країни відправлення від 29.04.2014 року № 801331367.

Митним органом прийнято рішення щодо коригування митної вартості товарів № 100250002/2014/000233/2 від 03.07.2014 року щодо ВМД № 100250002/2014/065956 від 02.07.2014 р., яким відкоригована митна вартість товару посуду столового кухонного, виготовленого з фаянсу або тонкої кераміки (тарілки, чашки) торгової марки «Повна чаша», замість заявленої митної вартості 1,032 дол. США/ кг визначена -1,70 дол. США/кг. В рішенні вказано, що митна вартість визначена за резервним методом. Митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в зв'язку неподанням документів в повному обсязі, на вимогу митного органу, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Митного кодексу України), а надані додаткові документи не можуть бути підставою для перегляду рішення про коригування митної вартості, оскільки не дотримані вимоги п.8 ст.55 МКУ.

03 липня 2014 року позивачем було подано нову митну декларацію № 100250002/2014/065991 з врахуванням прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості.

ТОВ «Фоззі Фуд» звернулось до відповідача із запитом про надання письмової інформації щодо підстав по яким митна вартість не може бути визнана та щодо інформації про метод її визначення, що був застосований при її коригуванні.

На вказаний запит була отримана відповідь від 17.07.2014 року, в якій зазначено про виникнення сумнівів стосовно заявленої митної вартості та про те, що позивачем подано не всі документи.

Відповідно до положень ч.8 ст. 55 МК України та протягом 80 днів з дня випуску товару у вільний обіг, позивачем було подано Київській міській митниці лист від 18.09.14 № УРБ№10/14-4191 разом із додатковими документами: виписки з бухгалтерської документації по контракту № 002/14; виписки з особового рахунку про списання коштів згідно з платіжним дорученням від 03.04.2014 року № 14289 про попередню оплату за контрактом; договір на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 03.04.2014; платіжне доручення № 010 про оплату транспортних послуг; виписки з особового рахунку про списання коштів згідно з платіжним дорученням № 010; рахунок від 05.06.2014.

На думку відповідача, додаткові документи, що були надані ТОВ «Фоззі Фуд» листом від 18.09.14 №УРБ№10/14-4191 не могли бути підставою для перегляду рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару.

Оскільки додаткові документи, які були надані позивачем не стали підставою для перегляду рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару, з огляду на недотримання декларантом п.8 ст.55 МК України в частині терміну надання таких документів, відповідно до ч.3 ст.54 МК України орган доходів і зборів за результатами здійснення контролю правильності визначення вартості товарів прийняв рішення про коригування вартості товарів згідно ст.55 МК України.

Листом від 26.09.2014 №10831/1/26-70-61-05 відповідач повідомив ТОВ «Фоззі Фуд» що дані документи прийнято до уваги митницею в якості довідкової інформації, але вони не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості, також зазначено, що додаткові документи надані не в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Вбачається, що позивачем було подано всі документи, перелік яких наведений у положеннях статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України убачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Разом з тим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які визначені частиною третьою та четвертою статті 53 Митного кодексу України.

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

Відповідач під час розгляду справи не повідомив суду жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у митного органу були відсутні підстави витребовувати додаткові документи.

У відповідності до ч.3 ст.53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо зазначені у частині 2 цієї статті документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 (справа №21-498а15).

Ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Посилання апелянта на експертний висновку, колегією суддів до уваги не береться, оскільки експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст.53 МК України.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить вказівок на документи, що окремо або у сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не містить обставин, які мали бути підтвердженими додатково запитаними митним органом документами.

Відповідачем в листі від 26.09.2014 року №10831/1/26-70-61-05 зазначено, що виписка з бухгалтерської документації не завірена печаткою підприємства. Суд першої інстанції вірно вказав, що така вимога не визначена відповідачем у вимогах про надання податкових документів, а тому митний орган не має права встановлювати додаткові вимоги до такого документу після його подання ТОВ «Фоззі-Фуд». Також вимоги, до виписок з бухгалтерської документації не передбачені чинними нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п.3 консультації з питань практичного застосування норм митного законодавства від 28.08.2013 № 9921/6/99-99-24-02-04-25, що була надана Американській торгівельній палаті в Україні як представнику компаній-членів такої Палати, при витребуванні виписки з бухгалтерської документації, як додаткового документа для підтвердження заявленої митної вартості, митниця має чітко визначити, який саме бухгалтерський документ вимагається.

Виписка з бухгалтерської документації надавалась ТОВ «Фоззі-Фуд» разом із заявою від 18.09.2014 №УРБ 10/14-4191. Вона містить назву кредитора, реквізити контракту та інвойсу, а також підпис головного бухгалтера.

Крім того, згідно п. 3.6 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, повноваження щодо перевірки правильності заповнення реквізитів платіжного доручення в іноземній валюті вимогам глави 2 цього Положення та реквізитам, «значеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку є підставою для переказу іноземної валюти, а також поштових та платіжних реквізитів контрагентів належить уповноваженому банку, який здійснює переказ іноземної валюти. Такий банк має право відмовитися від виконання платіжного доручення платника в іноземній валюті, якщо операція, яку проводить платник, не відповідає вимогам валютного законодавства, про що робить запис на зворотному боці платіжного доручення.

На всіх платіжних дорученнях, наданих відповідачу, наявні відмітки банку про переказ коштів, тому зазначення у запереченнях відповідача щодо невірного заповнення платіжних доручень не належить до повноважень митного органу, а є виключною компетенцією банку, який здійснював відповідне перерахування коштів та засвідчив своїми відмітками платіжні доручення про це.

В платіжному дорученні у графі «Призначення платежу» зазначено реквізити контракту та номери інвойсів, за якими здійснюється оплата, що є достатнім для ідентифікації даного платіжного доручення з відповідними транспортними послугами.

Всі вказані у платіжному дорученні інвойси були подані разом із платіжним дорученням до митного органу листом ТОВ «Фоззі-Фуд» від 18.09.2014 № УРБ 10/14-4191.

В листі від 26.09.2014 року №10831/1/26-70-61-05 митний орган зазначає, що умови оплати в контракті від 03.04.2014 року №UA00056156 інші ніж ті, що зазначені в рахунку на оплату транспортних послуг від 05.06.2014 №.

Так, п.5.1 контракту від 03.04.2014 року №UA00056156 передбачено, що якщо інше спеціально не передбачено письмовою згодою перевізника або окремою угодою сторін, замовник зобов'язаний здійснювати попередню оплату за послуги. Тобто, згідно з п. 5.1 контракту умови оплати можуть бути змінені за письмової згоди перевізника, про що зазначено в рахунку на оплату транспортних послуг.

Про можливість визначення умов оплати у рахунку-фактурі (інвойсі) зазначено, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.02.2014 року у справі №К/800/66624/13.

ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснило повну оплату вартості транспортних послуг у сумі, зазначеній в рахунку, що підтверджується наданим платіжним дорученням.

Таким чином, лист митного органу від 26.09.2014 року №10831/1/26-70-61-05, не може братися до уваги, оскільки документи які зазначені митним органом в даному листі оформлені належним чином, з усіма передбаченими реквізитами та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 100250002/2014/000233/2 від 03.07.2014 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, 265 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст ухвали виготовлено 04 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.