Справа № 206/5174/17
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

Справа № 206/5174/17

28.09.2017 року Провадження № 2-а/206/137/17

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Зайченко С.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Озеленитель» до Самарської районної у місті Дніпрі ради про визнання недійсними актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Озеленитель» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати акти Самарської районної у місті ради №3,№4,№5,№6 від 17.08.2017 року недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 серпня 2017 року були складені акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи по самоврядному контролю за використанням та охороню земель. В даних актах стверджується, що комісія перевіривши територію розсадника «Озеленитель», дійшла висновку про те, що вбачається порушення земельного законодавства, а також вбачається вирощення сільсько-господарських культур на орендованій землі. Водночас комісією не зафіксовано в акті які саме культури вирощуються, яка площа вирощування таких культур, топо-геодезичні роботи не проведені, не зазначено які норми земельного законодавства були порушені. Дані акти перевірки були проведені неналежним чином, без присутності представників позивач, без проведення належних процедур перевірки.

Виходячи з суті заявлених вимог, дослідив матеріали справи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України - компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, частина 1, пункт 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

З наведених процесуальних норм права та положень ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та визначає зміст позовних вимог.

Водночас, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства, задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у сфері публічно-правових відносин з відповідачем.

В свою чергу, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Висновки, викладені в акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству.

З наведеного слідує, що акт перевірки, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Отже, самі по собі акти, які оскаржує позивач - не є нормативно-правовим актами чи актами індивідуальної дії, що носять обов'язковий характер, а лише фіксують висновки і суб'єктивне ставлення перевіряючих органів під час проведення відповідної перевірки, тобто не породжують для товариства настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки.

Також, спірні акти не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, то відповідно не породжують правовідносин, які можуть бути предметом спору.

Виходячи із положень частини другої статті 124 Конституції України, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України за № 1619/10/13-09 від 30.11.2009р. та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.02.2015р. у справі №802/1573/13-а (провадження №К/800/54665/13).

Таким чином, оскаржувані акти неможливо вважати рішеннями, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак вони не підпадають під дію частини 1, пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, то позовна заява не підлягає розгляду в суді, зокрема в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Озеленитель» до Самарської районної у місті Дніпрі ради про визнання недійсними актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства , необхідно відмовити.

Разом з цим, вважаю необхідним роз'яснити позивачу, що оцінка доводів перевіряючих осіб наведених в актах перевірки, а також оцінка їх дій щодо їх складання, викладення у них висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення (рішень), прийнятого (прийнятих) на підставі таких актів.

Керуючись ст.109,160,165,186 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Озеленитель» до Самарської районної у місті Дніпрі ради про визнання недійсними актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Зайченко