Справа № 333/3230/17 (2-а/333/170/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 333/3230/17 (2-а/333/170/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя у від 01 серпня 2017 року у справі №333/3230/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 09.06.2017 року звернулась до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просила:

- визнати неправомірними дій відповідача щодо відмови їй у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку;

- зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 21.09.2016 року.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя у від 01 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 21.09.2016 року.

Зобовязано Шевченківське обєднане управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 21.09.2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 на теперішній час перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні пенсійного фонду України м.Запоріжжя та з 21.09.2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 86% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI.

В квітні 2017 року позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок призначеного довічного грошового утримання з урахуванням сум матеріальної допомоги, на підставі довідок Апеляційного суду Запорізької області №07-50/135 та №07-50/32 від 25.04.2017 року про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.10, 11).

Пенсійний орган листом від 17.05.2017 року №60/Ж-1 повідомив позивачу про відсутність підстав такого перерахунку (а.с.13).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив дії пенсійного органу до суду.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 2 статті 133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно довідок №07-50/135 та №07-50/32 від 25.04.2017 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які видані позивачу Апеляційним судом Запорізької області, така винагорода складається з окладу та надбавки доплати за вислугу років 70% - 9600 грн..

Посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки, як зазначено нормою спеціального закону (ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо) про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання.

Колегія суддів вважає таке посилання необґрунтованим, оскільки перелічені справи стосувались перерахунку пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», в той час, як зазначалось вище, визначення та склад суддівської винагороди врегульований спеціальними законами та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині проведення перерахунку позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя у від 01 серпня 2017 року у справі №333/3230/17 задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя у від 01 серпня 2017 року у справі №333/3230/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак