Справа № 816/1346/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1346/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Клочка К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа: Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу з рахунків платника, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2017 Головне управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), третя особа: Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб з рахунків платника у розмірі 63048,92 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника у порядку письмового провадження (а.с.40).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю представника прибути в засідання (а.с.38). Суд в задоволенні клопотання відмовив керуючись статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства, згідно якої адміністративна справа має бути розглянути і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі. Враховуючи те, що провадження у справі відкрито 14.08.2017, про що відповідач був повідомлений 22.08.2017 (рекомендоване повідомлення, а.с.24), він мав достатньо часу для надання заперечень та відповідних доказів на їх підтвердження. Крім того, представником позивача вже заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.25), що була призначена на 13.09.2017. Так, вказане клопотання було задоволено, відкладено розгляд справи на 28.09.2017, однак представник позивача зловживаючи процесуальними правами знову заявив клопотання про відкладення при цьому не надавши до суду заперечень на позовну заяву. При цьому представник відповідача не пояснив, чому його участь у розгляді цивільних справ важливіша ніж розгляд даної адміністративної справи. Таким чином, задоволення клопотання відповідача призвело б до необґрунтованого порушення розумного строку розгляду справи, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований у встановлено законом порядку як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (а.с.8-9).

За даними позивача за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 63048,92 грн, який виник за наступних підстав.

На підставі висновків акта перевірки від 04.03.2016 №147/16-03-13-05/НОМЕР_1 (а.с.13-15) Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 №/396, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 100397,74 грн, у тому числі: 80318,19 грн - за податковим зобов'язанням; 20079,55 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.11).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 18.03.2016 №/396 відповідач оскаржив його суду.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, у справі №816/1450/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2016 №/396 відмовлено.

Таким чином, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №816/1450/16 підтверджено законність винесення податкового повідомлення - рішення від 18.03.2016 №/396.

Згідно зі статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

У силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі №816/1450/16, що набрало законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, ухвалюючи таке рішення, суд встановив наявність порушень з боку відповідача податкового законодавства та правомірність прийняття контролюючим органом 18.03.2016 податкового повідомлення - рішення №/396.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, сума грошового зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням від 18.03.2016 №/396 на час подання позову та розгляду справи є узгодженою.

З урахуванням часткової сплати у розмірі 40000,00 грн, заборгованість відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить 63048,92 грн.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень 09.02.2017 Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкову вимогу №365-17 на суму узгодженого податкового боргу у розмірі 100397,74 грн (а.с.10), яка отримана відповідачем 24.02.2017 (а.с.10).

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Внаслідок того, що відповідач станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 60397,74 грн не сплатив, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 17, 18, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість по податку на доходи фізичних осіб з рахунків платника у розмірі 63048,92 (шістдесят три тисячі сорок вісім гривень дев'яносто дві копійки) на р/р 0008, одержувач: Управління ДКСУ у м.Кременчуці/м.Кременчук/ 11010500; код одержувача:37965850; банк одержувача: ГУДКС України в Полтавській області; МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К.І. Клочко