Справа № 821/283/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/283/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Міністерства оборони України до Херсонської міської медико-соціальної експертної комісії № 3, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, за участю третіх осіб - Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Херсонської медико-соціальної експертної комісії № 3 (далі - відповідач-1, Херсонська МСЕК № 3), Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач-2), за участю третіх осіб - Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача-1 в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 , що зазначена в графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 281940 - "поранення (контузія) та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії";

- зобов`язати відповідача-1 переглянути рішення про встановлення інвалідності ОСОБА_1 , що зазначена в графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 281940 - "поранення (контузія) та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії".

Ухвалою від 25.07.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні відповідачів залучено ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Міністерство оборони України зазначає, що відповідач-1 при прийнятті 04.05.2016 року рішення про встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 "поранення (контузія) та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії", (графа 9 довідки 12 ААА № 281940) не дотримав приписів підпунктів 1, 5 пункту 11, пункту 14 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 1.3, 1.6, 1.9, 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, пункту 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, оскільки дішов висновку про таку причину інвалідності ОСОБА_1 виключно на усних свідченнях ОСОБА_1 , який є зацікавленою особою та на припущеннях посадових осіб Херсонської МСЕК № 3. Причинний зв`язок поранення (контузії), з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідачем-1 встановлено без жодного документа, що підтверджує факт отримання поранення. Херсонською МСЕК № 3 не встановлено жодної конкретної обставини щодо часу, місця чи обставин отримання поранення. На думку позивача, наведене вище рішення відповідача-1 прийнято необгрунтовано, без дослідження та всебічного аналізу кожного документу, наданого для встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 . Факт отримання ОСОБА_1 поранення при виконанні обов`язків військової служби в країні де велись бойові дії не підтверджується жодним документом, такі документи відсутні взагалі, а припущення про можливе поранення зроблене експертом на підставі усних свідчень самого ОСОБА_1 . Посилаючись на наведені обставини, позивач просить задовольнити позов та скасувати рішення відповідача-1.

Відповідач-1-Херсонська медико-соціальна експертна комісія № 3 заявив клопотання про розгляд справи без його участі, не надавши письмових заперечень проти позову.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідач-2 - Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи не забезпечило явку представника у судове засідання, надіславши клопотання про розгляд справи без його участі. При вирішенні данного спору покладається на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Беручи до уваги приписи частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Комсомольським військовим комісаріатом міста Херсона 19.04.1997 року.

Згідно довідки від 21.04.2016 року № 6/329, виданої Херсонським об`єднаним міським військовим комісаріатом, ОСОБА_1 , 1967 року народження, дійсно проходив службу у в/ч пп НОМЕР_2 та брав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 05.08.1986 року по 14.05.1988 року.

Згідно витягу із протоколу від 29.03.2016 року № 1366 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозгу 1987 року) у рядового ОСОБА_1 , 1967 року народження, наслідком яких є шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 715/Ж від 22.03.2016 року. За висновками вказаної комісії такі поранення пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

04.05.2016 року при проходженні ОСОБА_1 , як інвалідом ІІІ групи повторного медичного огляду Херсонська МСЕК № 3 за результатами огляду склала акт огляду № 398/6, зі змісту якого слідує, що для винесення експертного рішення відповідачем-1 взято до уваги наступні документи: витяг із протоколу від 29.03.2016 року № 1366, висновок судово-медичної експертизи від 22.03.2016 року, довідка від 21.04.2016 року № 6/329, архівна довідка від 09.06.2006 року, епікризи № 00014, 1003, 4245 від 21.04.2016 року.

Згідно акту огляду № 398/6 причина інвалідності ОСОБА_1 "поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії", про що видано довідку серії 12 ААА №0281940.

Не погоджуючись із рішенням Херсонської МСЕК № 3 в частині встановлення ОСОБА_1 такої причини інвалідності, позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що спірне рішення прийняте без належних доказів отримання третьою особою поранення (контузії) та її причинний зв`язок з виконанням обов`язків військової служби.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність рішення відповідача-1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правовідносини щодо створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянин, умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, орядок, умови та критерії встановлення інвалідності регулюються, зокрема, Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про реабілітацію інвалідів в Україні", Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затеврджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1295/20033, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 року № 577 "Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 року за № 1504/21816.

Відповідно до статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я експертиза стійкого розладу функцій організму здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначають реабілітаційні заходи відповідно до Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні". Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" передбачено, що медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

У свою чергу статтею 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та статті 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 р. № 1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

За приписами пунктів п.п. 4, 5, 11, 15-20, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - Комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм.Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Форма документів, що використовується у роботі комісій, затверджується МОЗ.

Відповідно до п.п.3, 7, 12, 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

Причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності, зокрема, є поранення, контузії, каліцтва, захворювання:

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав.

Згідно із п.п.1.9, 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1295/20033, огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, проводиться згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317. При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Таким чином, із аналізу наведених вище правових норм слідує, що встановлення групи інвалідності з причин, які пов`язані з участю особи у бойових діях та перебуванням на території інших держав, здійснюється медико-соціальними експертними комісіями на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання особою поранення (захворювання), після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів та за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

При цьому затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, а також затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561 Інструкція про встановлення груп інвалідності не містять переліку конкретно визначених "інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання)", як і не містять імперативного припису про те, що ці інші документи обов`язково повинні додаватись та враховуватись до виданих військово-лікувальними закладами документів.

Варто відмітити, що установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, згідно із статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та п.п.1.1-1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого за № 1109/15800 (далі-Положення № 402) є одним з основних завдань військово-лікарської експертизи, яка здійснюється визначеними у главі 2 розділу І вказаного Положення органами військово-лікарської експертизи, в тому числі й Центральною військово-лікарською комісією.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений главою 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Відповідно до пп."г" п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, як "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період участі в бойових діях.

Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) військово-лікарську комісію, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд військово-лікарською комісією копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України) (п. 21.7 Положення № 402).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарською комісією можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

За наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва) (п. 21.21 Положення № 402).

За приписами п. 1.1 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Отже, Положення № 402 встановлює порядок медичного огляду військовослужбовців, визначення ступеня придатності до військової служби та установлює причинний зв`язок захворювань, травм та не містить жодної норми, яка б регулювала діяльність органів медико-соціальної експертизи при вирішенні питань щодо встановлення групи інвалідності.

У свою чергу згідно Положення про медико-соціальну експертизу до повноважень медико-соціальних експертних комісій належить, зокрема, визначення ступеню обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, відтак при вирішенні питання встановлення інвалідності ОСОБА_1 , відповідач-1 зобов`язаний був врахувати висновки Центральної військово-лікарської комісії, судово-медичної експертизи, посвідчення учасника брйрвих дій та інші документи, надані третьою особою.

Відповідно до п.п.1.10, 1.12 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 р. за № 1295/20033, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії. Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що відповідач-1 обгрунтовано дійшов висновку про причину інвалідності ОСОБА_1 "поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії", на підставі протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 29.03.2016 року № 1366, висновку судово-медичної експертизи від 22.03.2016 року № 715Ж, довідки від 21.04.2016 року №6/329, архівної довідки від 09.06.2006 року, епікризів № 00014, 1003, 4245 від 21.04.2016 року, а також посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 19.04.1997 рок.

Таким чином судом не встановлено порушення відповідачем-1 вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про реабілітацію інвалідів в Україні", постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 р. № 577 "Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях" при прийнятті оскаржуваного рішення в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 .

Водночас, вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 3 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. При цьому, відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, фізична та юридична особа наділені правом оскаржити до суду не будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які, на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що мають безпосереднє відношення до особи, яка подала адміністративний позов. У свою чергу суб`єкт владних повноважень має право звернення до суду у випадку, передбаченому законом.

Суд зазначає, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України (ст. 55), закріплене статтею 6 КАС України, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Як зазначено в абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною 1 статті 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог позивач не надав суду достатніх доказів протиправності рішення відповідача-1. Не надано Міністерством оборони України також доказів, які б підтверджували наявність обставин, з яким законодавство пов`язує порушення прав позивача у разі встановлення причини інвалідності особі, що є учасником бойових дій.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Міністерства оборони України та враховуючи законність рішення Херсонської МСЕК № 3 відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити Міністерству оборони України у задоволенні позовних вимог до Херсонської міської медико-соціальної експертної комісії № 3, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, за участю третіх осіб - Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.3