Справа № 826/5087/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2017 року № 826/5087/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
провизнання протиправними та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про:

скасування наказу Головного управління МВС України в місті Києві від 23.03.2017 №15 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в міліції з 06.11.2015;

зобов'язання Головного управління МВС України в місті Києві поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору охорони громадського порядку 4-ого відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві;

зобов'язання Головного управління МВС України в місті Києві після поновлення звільнити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, начальника сектору охорони громадського порядку 4-ого відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління зі служби в міліції на підставі пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації);

зобов'язання Головного управління МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що протиправність звільнення ОСОБА_1 відповідачем встановлено судовим рішенням у справі №826/25892/15, а тому повторне звільнення з тих самих підстав проведено неправомірно.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на те, що Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві ліквідовано, відсутній штат для поновлення позивача на роботі, а підстави для переведення позивача на роботу до Національної поліції відсутні.

В судове засідання 10.07.2017 представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи №826/5087/17 у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 06.11.2015 №1017 о/с «Щодо особового складу» згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено у запас з посади начальника сектору охорони громадського порядку 4-го відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №826/25892/15 позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 06.11.2015 №1017 о/с «Щодо особового складу» в частині звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору охорони громадського порядку 4-го відділу міліції (з обслуговуванням центральної частини міста) Шевченківського районного управління Головного управління МВС у місті Києві; зобов'язано Головне управління МВС у місті Києві виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №826/25892/15 наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 17.03.2017 №14 о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника сектору охорони громадського порядку 4-го відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 23.03.2017 №15 о/с «Щодо особового складу» згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з 06.11.2015 у запас з посади начальника сектору охорони громадського порядку 4-го відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів).

Вказуючи на протиправність наказу про звільнення від 23.03.2017 №15 о/с, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 8, 9, 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області та його територіальні підрозділи, та створено новий орган - Головне управління Національної поліції в Київській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно штатні питання» вирішено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств згідно з відповідним переліком змін у штатах, у тому числі скорочуються всі посади у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

З наведених правових норм вбачається, що у зв'язку зі створенням Національної поліції законодавством передбачено право працівників міліції бути прийнятими на службу до поліції на запропоновані посади шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. В той же час, звільненню підлягають виключно ті працівники міліції, які після пропонування нових посад відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції на запропоновані посади.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №826/25892/15 встановлено, що ОСОБА_1 06.11.2015 подав на ім'я начальника Головного управління МВС України в місті Києві рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації. В той же час, відповідачами не надано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відмовився від проходження служби в поліції та/або не міг бути прийнятий на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.

У зв'язку з викладеним, судом встановлено протиправність наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 06.11.2015 №1017 о/с «Щодо особового складу» про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил через скорочення штатів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №826/25892/15 також встановлено відсутність у Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві підстав для звільнення позивача відповідно до положень підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В той же час, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що після поновлення ОСОБА_1 на посаді за судовим рішенням останньому пропонувались будь-які посади в новостворених органах поліції, як і не надано доказів, що позивач не може бути прийнятий на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 відповідно до положень підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про протиправність наказу від 23.03.2017 №15 о/с.

Крім того, суд звертає увагу на те, що після поновлення позивача 17.03.2017 на посаді за судовим рішенням період з 06.11.2015 по 17.03.2017 вважається часом вимушеного прогулу та має зараховуватися до стажу ОСОБА_1, а тому повторне звільнення позивача з посади з 06.11.2015 наказом від 23.03.2017 №15 о/с не відповідає положенням законодавства та є протиправним.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача з посади, він підлягає поновленню на відповідній посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Частиною третьою пункту 2 зазначеного Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

А відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за дні вимушеного прогулу з 23.03.2017 по 18.09.2017 у розмірі середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного заробітку без урахування відрахувань з нього податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску.

Згідно довідки про доходи грошове забезпечення за останні два повних місяця роботи позивача (вересень - жовтень 2015 року) складає 5139,45 грн.

Середньоденне грошове забезпечення складає 168,51 грн., середньомісячне число робочих днів становить 22 дні; кількість місяців вимушеного прогулу за період з 23.03.2017 по 18.09.2017 складає 6 календарних місяців; середньомісячне число робочих днів за час вимушеного прогулу становить 132 днів (22 дні*6 місяців).

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача складає 22 243,32 грн. (середньоденна заробітна плата*середньомісячне число робочих днів за час вимушеного прогулу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління МВС України в місті Києві після поновлення звільнити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, начальника сектору охорони громадського порядку 4-ого відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління зі служби в міліції на підставі пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) суд звертає увагу на наступне.

Питання переведення позивача на роботу з органів внутрішніх справ до Національної поліції має розглядатися відповідачем в межах його повноважень відповідно до порядку, визначеного законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», що проведено не було та у зв'язку з чим вимога про зобов'язання відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади через переведення є передчасною та задоволенню не підлягає.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 23.03.2017 №15 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в міліції з 06.11.2015.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору охорони громадського порядку 4-ого відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві.

4. Зобов'язати Головне управління МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 22 243,32 грн. (двадцять дві тисячі двісті сорок три гривні 32 копійки).

5. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 3 707,22 грн. (три тисячі сімсот сім гривень 22 копійки).

6. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович