Справа № 810/1840/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ К/800/22509/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С. А., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФО-П ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 24 травня 2016 року № Ф-6361-23/40 про сплату суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 7900,52 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що суб'єктом владних повноважень сформовано вимогу від 24 травня 2016 року № Ф-6361-23/40, згідно з якою від ФО-П ОСОБА_1 вимагається сплатити заборгованість у розмірі 7900,52 гривень, яка виникла внаслідок несплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач вказує, що він у відповідності до частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільнений від сплати єдиного внеску як пенсіонер за віком.

Вважаючи розрахунок недоїмки, який наведений суб'єктом владних повноважень необґрунтованим, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 24 травня 2016 року № Ф-6361-23/40 про сплату боргу (недоїмки).

У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 липня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, починаючи з 01 січня 2012 року.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 17 жовтня 2012 року позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Разом з цим, ОСОБА_1 є особою, віднесеною до 4-ї категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_2 від 20 березня 1996 року.

Проте, 24 травня 2016 року Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6361-23/40, якою зобов'язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску (недоїмку), що виникла станом на 29 лютого 2016 року у сумі 7900,52 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність вимоги суб'єкта владних повноважень у зв'язку з наявністю у позивача статусу пенсіонера, який зареєстрований платником єдиного податку.

Зазначена позиція була підтримана і Київським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Визначення недоїмки міститься у пункті 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що передбачає суму єдиного внеску, своєчасно не нарахованої та/або не сплаченої у строки, встановлені цим Законом, обчисленої органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Приписами частини першої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29 лютого 2016 року заборгованість по єдиному соціальному внеску ФО-П ОСОБА_1 становила 7900,52 грн., в тому числі недоїмка - 7900,52 гривень.

На вищевказану суму боргу надіслано вимогу про його сплату № Ф-6361-23/40 від 24 травня 2016 року.

В силу частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка віднесена до 4-ї категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_2 від 20 березня 1996 року, а відтак має право вийти на пенсію раніше, ніж встановлено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, вищевказана обставина не спростовує факт, що позивач вийшов на пенсію саме за віком, хоча і на пільгових умовах.

За змістом пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За такого правового врегулювання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що на ФО-П ОСОБА_1 як на пенсіонера у розумінні норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" поширюються положення частини четвертої статті Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновки судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

Т. Г. Стрелець