Справа № 521/13319/17
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/358/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Плавича І.В.,

за секретарі - Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач посилалась на ті обставини, що ОСОБА_1 як декларантом ТОВ «А-Дан» було подано митну декларацію, яка була прийнята та зареєстрована Одеською митницею ДФС за №500040001/2015/005321.

Однак 20 липня 2017 року інспектором митниці було складено протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1, на підставі якого в подальшому особу було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та притягнено до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплаченої суми платежів.

Як посилалась сторона позивача, ОСОБА_1 винною себе не визнає, вважає, що належним чином і у повному обсязі виконала відповідні вимоги закону, порушення митних правил не допустила, з висновками інспектора не згодна, у зв'язку з чим звернулась з даним позовом в суд, в якому просила скасувати постанову в.о. начальника Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1040/50000/17 від 02 серпня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з'явилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони.

Представник Одеської митниці ДФС у відкрите судове засідання не з'явився, але від представника митниці надійшли письмові заперечення проти позову.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову - з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що 04 травня 2015 року до Одеської митниці ДФС від фірми-відправника «GIYKON DIS TIC. A.S.» (Турецька Республіка) на а/м НОМЕР_1 надійшов товар «нетканий матеріал (флізелін) з синтетичних волокон 100%».

04 травня 2015 року в якості підстави для переміщення зазначених товарів через митний кордон України, а також з метою митного оформлення в режимі «імпорт» директором TOB «А-Дан» ОСОБА_1 були надані наступні документи: CMR віл 02 травня 2015 року №0775137, контракт від 16 квітня 2015 року №1604, додаткова угода від 16 квітня 20115 року №12, інвойс від 02 травня 2015 року №TUR-021, пакувальний лист від 02 травня 2015 року №б/н, а також митна декларація в режимі «ІМ40ДЕ» від 04 травня 2015 року №500040001/2015/005321.

04 травня 2015 року товари були оформлені згідно вказаної митної декларації та випущені у вільний обіг.

Згідно відповідних документів, компанією «GIYKON DIS TIC. A.S.» (Турецька Республіка) на адресу компанії покупця та одержувача TOB «А-Дан» на умовах поставки «ДАФ Іллічівськ» підлягав товар: «нетканий матеріал (флізелін) з синтетичних волокон 100%» у кількості 498 місць вагою брутто - 15483 кг, нетто - 14 554 кг.

Але 10 лютого 2017 року до Одеської митниці ДФС листом Державної фіскальної служби України від 10 лютого 2017 року №2573/7/9.9-99-20-02-01-17 надійшла відповідь митних органів Турецької Республіки із наданням митних декларацій та інвойсів, які були підставою для відправки товарів в Україну.

В ході опрацювання відповідної інформації, Одеською митницею ДФС було зроблено висновок про наявність розбіжностей у визначені митної вартості товару: згідно митної декларації - 34929,60 доларів США (735157,42 гривень за курсом НБУ на момент митного оформлення); згідно документів, наданих митними органами Турецької Республіки - 57592,85 доларів США (1212147,04 гривень згідно курсу НБУ на момент митного оформлення..

Виходячи з викладеного, Одеською митницею ДФС визначено різницю між вартістю товарів за митною декларацією «ІМ40ДЕ» від 04 травня 2015 року №500040001/2015/005321 та за документами, наданими митними органами Турецької Республіки, в загальному розмірі 476983,62 гривень.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 20 липня 2017 року №1040/50000/17 та ухваленій на його підставі оскаржуваній постанові в справі про порушення митних правил від 02 серпня 2017 року №1040/50000/17, директором ТОВ «А-Дан» ОСОБА_1 при декларуванні товару за митною декларацією «ІМ40ДЕ» від 04 травня 2015 року №500040001/2015/005321 з метою зменшення розміру митних платежів було заявлено в зазначену декларацію неправдиві відомості.

Як регламентує ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У розумінні ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості.

За змістом ст. 485 МК України, склад відповідного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обов'язкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що висновок митного органу щодо наявності в діях декларанта мети у вигляді неправомірного зменшення розміру митних платежів є передчасним та спростовуються матеріалами справи.

Так, в силу ст. 53 ч.ч.1,2 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема, декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів тощо.

Матеріали справи свідчать, що при здійсненні митного оформлення в режимі «імпорт» товару, ОСОБА_1 було виконано вимоги МК України щодо визначення митної вартості товару, митним органам було надано митну декларацію у режимі «ІМ40ДЕ» (№500040001/2015/005321 від 04 травня 2015 року), товарно-транспортну накладну CMR №0775137 від 02 травня 2015 року, інвойс TUR-021 від 02 травня 2015 року, зовнішньоекономічний контракт №1604 від 16 квітня 2015 року з додатковою угодою №12 від 16 квітня 2015 року, пакувальний лист №б/н від 02 травня 2015 року.

Суд погоджується із позицією сторони позивача, що експортна декларація, інші документи, на підставі яких митницею було перераховано митну вартість товарів та зроблено висновок про наявність в діях декларанта ознак правопорушення, - за положеннями МК України є додатковими документами. При цьому законом не передбачено обов'язку декларанта визначати митну вартість на підставі додаткового документу за відсутності розбіжностей або ознак підробки в основних документах (частина 3 статті 53 МК України).

Згідно листа Європейської Комісії до Держмитслужби щодо експортних декларацій країни відправлення від 27 березня 2008 року, відповідно до міжнародних митних стандартів, транспортні документи та/або інвойси, але не експортна декларація, мають бути представлені імпортером для підтвердження та перевірки митної декларації. Ці документи містять достатню інформацію, наприклад країна відправлення/призначення, вартість, тощо.

Однак не зважаючи на викладене, 02 серпня 2017 року в.о. заступником начальника Одеської митниці ДФС ухвалено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 750782,94 гривень.

При цьому в обґрунтування притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повноважна особа митниці з невідомих підстав посилається на порушення вимог закону директором TOB «Текстиль Про» ОСОБА_3

Згідно ст. 529 ч.1 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ст. 530 ч.6 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Як чітко зобов'язує ст. 71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідні посилання сторони відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову. Разом з тим, оскільки в процесі розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушень митних правил, суд вбачає обґрунтованим закрити провадження у відповідній справі.

Згідно ст. 171-2 ч.2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Але на підставі Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року, положення частини другої статті 171-2 КАС України визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно врегулювати питання щодо оскарження судового рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з викладеного та згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 8, 13 КАС України, - суд приходить до висновку про забезпечення оскарження постанови суду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 17, 18, 69, 71, 86, 95, 98, 122, 128, 158, 159, 160, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил №1040/50000/17 від 02 серпня 2017 року, ухвалену заступником начальника Одеської митниці ДФС Фірсовим Р.В. про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України - скасувати, та закрити провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю у діях особи ознак порушення митних правил.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: