Справа № 820/1205/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р.Справа № 820/1205/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. по справі № 820/1205/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Афаліна» (далі за текстом ТОВ «Афаліна», позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом Центральна ОДПІ м. Харкова, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 р. № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на додану вартість - за основним платежем 266 328,00 грн., за штрафними санкціями - 133 164,00 грн.,

- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «АФАЛІНА» за період червень, липень, вересень 2015 р., що внесені на підставі висновків акту перевірки № 2057 від 06.06.2016 р.

- зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані ТОВ «АФАЛІНА» показники податкової звітності з податку на додану вартість за період червень, липень, вересень 2015 р., які існували до внесення змін в ІС "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки № 2057 від 06.06.2016 р.

В суді першої інстанції позивачем було подано клопотання від 14.06.2017 р., яким позивач відкликав позовну заяву в частині вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «АФАЛІНА» за період червень, липень, вересень 2015 р., що внесені на підставі висновків акту перевірки № 2057 від 06.06.2016 р., та про зобов'язання відповідача відновити в ІС "Податковий блок" самостійно задекларовані ТОВ «АФАЛІНА» показники податкової звітності з податку на додану вартість за період червень, липень, вересень 2015 р., які існували до внесення змін в ІС "Податковий блок" на підставі висновків акту перевірки № 2057 від 06.06.2016 р. та просив суд залишити позовну заяву в цій частині без розгляду.

14.06.2017 р. ухвалою Харківського окружного адміністративного судузазначене клопотання задоволено та позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 року адміністративний позов ТОВ «Афаліна» задоволено в повному обсязі та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 р. № НОМЕР_1.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ненадання судом належної правової оцінки обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Центральна ОДПІ м. Харкова зазначає, що ТОВ «Афаліна» неправомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по господарським відносинам з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та ТОВ «КОНФОРТ», оскільки виходячи зі змісту та специфіки операцій з придбання та реалізації товарів відмінної номенклатури, встановлено неможливість виконання документально оформлених господарських операцій вказаними постачальниками.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Афаліна» () зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

ТОВ «Афаліна» здійснює наступні види діяльності за КВЕД - 2010: оптова торгівля відходами та брухтом; неспеціалізована оптова торгівля; виробництво алюмінію; механічне оброблення металевих виробів; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; лиття інших кольорових металів.

23.05.2016 р. Центральною ОДПІ м. Харкова було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АФАЛІНА» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по фінансово-господарським відносинам з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» за червень 2015 р. та з ТОВ «КОНФОРТ» за період липень, вересень 2015 р.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт № 2057 від 06.06.2016 р., яким зафіксовано такі порушення ТОВ «Афаліна»:

- п. 198.2, п.198.3 ст. 198, п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до складу податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 266 328,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 266 328,00 грн.;

- ст. 185, ст. 187, п. 198.2. п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платником неправомірно віднесено до складу податкових зобовязань суму 178 413,00 грн. та до складу податкового кредиту суми 178 413,00 грн.;

- п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, ст. 138, п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень БО на загальну суму 1 331 639,00 грн., та як наслідок, заниження сум податку на прибуток всього в сумі 239 695,00 грн. у 2015 р.

На підставі зазначених висновків акту перевірки відповідачем були винесені:

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 р. № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на додану вартість - за основним платежем 266 328,00 грн., за штрафними санкціями - 133 164,00 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 р. № НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФАЛІНА» з податку на прибуток - за основним платежем 239 695,00 грн., за штрафними санкціями - 0,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Харківській області та до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 16.02.2017р. № 3148/6/98-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова від 22.07.2016 р. № НОМЕР_1 залишено без змін, податкове повідомлення рішення Центральної ОДПІ м. Харкова від 22.07.2016 р. № НОМЕР_2 скасовано, скарга позивача задоволена частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості висновків контролюючого органу про неможливість реального здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та з ТОВ «КОНФОРТ», з огляду на підтвердження факту реального вчинення господарських операцій позивача з вказаними підприємствами та на наявність всіх первинних документів, які свідчать про правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доводи контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства зводяться до відсутності факту реального вчинення господарських операцій позивача з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та з ТОВ «КОНФОРТ», оскільки відповідач на підставі аналізу наявних трудових ресурсів, баз даних та податкової звітності щодо вказаних підприємств, дійшов висновку про неможливість виконання документально оформлених господарських операцій цими підприємствами.

Вказані обставини, на думку контролюючого органу, призвели до неправомірного формування позивачем податкового кредиту на суму 266 328,00 грн., та витрат на суму 239 695,00 грн.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність таких висновків контролюючого органу, з огляду на наступне.

Правові наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов'язань та виникнення права на податковий кредит, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЮК ОСОБА_3» (постачальником) та ТОВ «АФАЛІНА» (покупцем) було укладено договір поставки № 27/05 від 27.05.2015 р., в межах якого постачальником в період червень 2015 року було поставлено позивачеві сплав алюмінієвий та кремній металевий на загальну суму 1 310 318,40 грн., в т.ч. ПДВ 218 386,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме: видатковими накладними, витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 310295 від 19.05.2017 р., а також товарно-транспортними накладними.

Відповідно до умов п. 4.4. договору поставки № 27/05 від 27.05.2015 р. постачальник доставляє товар автомобільним транспортом на склад Покупця, тобто, зобовязання щодо доставки товару за вказаним договором були покладені саме на постачальника - ТОВ «ЮК ОСОБА_3».

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що позивач повністю розрахувався з постачальником за товар.

В межах укладеного між Позивачем (покупцем) і ТОВ «КОНФОРТ» (постачальником) договору поставки № 08/06 від 08.06.2015 р. постачальник в період липень, вересень 2015 р. поставив позивачу сплав алюмінієвий на загальну суму 1 358 129,48 грн., у тому числі ПДВ 226 354,90 грн., що підтверджується такими первинними документами: видатковими накладними, витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 310297 від 19.05.2017 р., а також товарно-транспортними накладними.

Згідно п. 4.4. договору поставки № 08/06 від 08.06.2015 р. зобовязання щодо доставки товару автомобільним транспортом на склад покупця за договором були покладені на постачальника - ТОВ «КОНФОРТ».

Позивач повністю розрахувався з постачальником за отриманий за договором товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними платіжними дорученнями.

З матеріалів справи вбачається, що придбаний у ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та ТОВ «КОНФОРТ» товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності для виробництва продукції та подальшої реалізації товару. Так, в межах операцій з придбання товару у зазначених підприємств позивачем були оформлені карти складського обліку матеріалів, які відображають прихід сплаву алюмінієвого та кремнію технічного на склад, та його наступний рух: або на виробництво продукції, або на наступний продаж контрагентам позивача, та містять наступну інформацію: номери та дати прибуткових накладних, за якими отримано ТМЦ від постачальників за внутрішньою нумерацією підприємства позивача, номери й дати видаткових накладних, за якими здійснюється відвантаження виготовленої продукції або сплаву алюмінієвого як товару, найменування постачальників сплаву та покупців (замовників) продукції, найменування матеріалу та готової продукції, кількість продукції, що відвантажується. Зазначені картки є підставою для списання матеріалу на виробництво продукції або відвантаження товару покупцям. В наступному, готова продукція (товар) відвантажується замовникові (покупцю), про що свідчать відповідні видаткові накладні (митні декларації), товарно-транспортні накладні, довіреності, надані позивачем до матеріалів справи.

Судовою колегією встановлено, що переробку отриманого від контрагентів сплаву алюмінієвого з використанням у виробництві кремнію технічного у готову продукцію позивач здійснював на власному виробництві, яке розташоване за юридичною адресою позивача: м. Харків, пров. Пластичний, 9. Окрім того, позивачем на підприємстві створено аналітичну лабораторію, атестовану у встановленому законом порядку, в якій здійснюється перевірка придбаного у контрагентів сплаву алюмінієвого якісним показникам, зазначеним у супровідних документах на нього, проводяться вимірювання хімічного складу і властивостей сплавів алюмінієвих, брухту та відходів.

У відповідності з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового законодавства повязують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною 1 ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту та витрат обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених, підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду доказів того, що податкові накладні, оформлені ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та ТОВ «КОНФОРТ», не відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Позивач сплатив відповідні витрати, суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та ТОВ «КОНФОРТ» були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з ПДВ у перевіреному періоді, поданих до податкового органу.

В наданих позивачем до суду документах наявні необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змісту кожного договору поставки вбачається обумовленість сторін щодо предмету поставки, вартості, умов оплати та інших істотних умов, які свідчать про укладення договору з метою реального виконання сторонами на отримання прибутку, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги щодо нереальності укладених позивачем господарських операцій.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів поставки та видам господарської діяльності (оптова торгівля відходами та брухтом; виробництво алюмінію; механічне оброблення металевих виробів; лиття інших кольорових металів), свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій та наміру отримання прибутку.

При цьому, акт перевірки не містить жодних зауважень щодо порушень порядку відображення продавцем товару своїх податкових зобовязань, не підтвердження сформованого позивачем податкового кредиту податковими накладними чи не відображення їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Контролюючим органом також не заперечується факт відображення доходу від продажу товарів в бухгалтерському обліку для цілей оподаткування, а тому висновки про неможливість реального здійснення господарських операцій необґрунтовані, а самі господарські операції позивача щодо придбання товарів, їх використання у господарській діяльності та подальшої їх реалізації в повній мірі відповідають господарській діяльності і спрямовані на отримання прибутку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушення порядку здійснення господарської діяльності контрагентів позивача не впливає на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності. При встановленні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо підтвердження позивачем належними первинними документами факту реального придбання ТМЦ для використання у власній господарській діяльності та дотримання позивачем вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та суми від'ємного значення з ПДВ по операціях з ТОВ «ЮК ОСОБА_3» та ТОВ «КОНФОРТ».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 р. № НОМЕР_1.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. по справі № 820/1205/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.