Справа № 820/3204/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 жовтня 2017 р. № 820/3204/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс"
до Державного реєстратора - приватного нотаріус Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової Інни Вікторівни треті особи: ОСОБА_2, Відділ Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області, ОСОБА_3
про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової Інни Вікторівни від 06.02.2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем строком на 10 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним реєстратором-приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою Інною Вікторівною, безпідставно, на думку позивача, прийнято рішення від 06.02.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яке виникло на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 10.01.2017р.

При цьому позивач вказує, що відповідач, який під час прийняття спірного рішення від 06.02.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень діяв як державний реєстратор, мав пересвідчитися щодо відсутності інших зареєстрованих прав стосовно зазначеної вище земельної ділянки, проте не зробив цього, чим порушив вимоги чинного законодавства та права позивача, який є орендарем вказаної земельної ділянки за договором оренди від 01.11.2006р. № 38, строк дії якого на момент прийняття спірного рішення не сплив.

Представник позивача прибув у судове засідання, склав на адресу суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. (а.с.88)

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про свідчить повідомлення про вручення. (а.с.87) Згідно наданих до суд письмових заперечень відповідач зазначив, що при реєстрації прав та їх обтяжень на право оренди спірної земельної ділянки діяв у спосіб, межах на підставі встановленої чинним законодавством України, зокрема, з урахуванням наданого до реєстрації витягу з державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку, який складено відділом Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області, в якому відомості про користувачів земельної ділянки відсутні. З урахуванням викладеного відповідачем не було встановлено підстав для відмови у державній реєстрації наданого договору оренди.

Представник третьої особи, ОСОБА_2, прибув у судове засідання, не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження, про що вказав на заяві позивача. (а.с.88)

Третя особа - Відділ Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. В порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України надіслав на адресу суду лист, в якому повідомив, що станом на 01.08.2017 року договір оренди земельної ділянки площею 3,72 га кадастровий НОМЕР_2, укладений між СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" та власником земельної ділянки ОСОБА_4, зареєстрований від 05.02.2008 р. за №64 є чинним. Також просив рішення щодо даного питання прийняти на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України Правом надати письмові пояснення чи заперечення проти позову не скористався.

Оскільки визначене ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Згідно статуту, затвердженого власником СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" 16.12.2011р., Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" є приватним сільськогосподарським підприємством заснованим 22.02.2001 року №0000048. Головною метою діяльності підприємства є: отримання прибутку шляхом систематичного здійснення виробничої, торговельної, іншої господарської діяльності, зокрема по розведенню свійської птиці (а.с.22-28, 29).

За матеріалами справи судом встановлено, що між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" та ОСОБА_4 01.11.2006 року було укладено договір оренди землі (а.с.16-17), який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії "Центр ДЗК при Держкомземі України" 05.02.2008 року за №64.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець (ОСОБА_4.) надає, а орендар (позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що належить орендодавцеві на підставі Державного акту про право власності на землю НОМЕР_3, виданого 25.10.2002 р. В оренду передається земельна ділянка площею 3,72 га., строком оренди на 10 років.

Під час дії договору оренди, у зв'язку зі смертю орендодавця ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, яка була орендована позивачем перейшло до його спадкоємця -. ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.21).

10.01.2017р. ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 уклали договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Старовірівська сільська рада Шевченківського району Харківської області строком на 10 років (а.с.72).

06.02.2017р. відповідач прийняв оскаржуване в даній справі рішення, згідно якого зареєстроване речове право оренди зазначеної вище земельної ділянки (номер запису 18903052). Підставою для прийняття такого рішення слугували: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №485952, договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017, складеного відділом Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області 01.02.2017р. (а.с. 72-81).

Враховуючи встановлені обставини справи суд зазначає, що за статтею 182 Цивільного Кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова в державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом, що унормовує порядок надання в оренду земельних ділянок всіх форм власності, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 40 договору оренди землі від 01.11.2006р. № 38, укладеного щодо спірної земельної ділянки між позивачем та ОСОБА_4 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до п.39 договору, розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Відтак, незважаючи на перехід права власності до нового власника - ОСОБА_3, договір оренди від 01.11.2006р. №38 не втратив чинності, оскільки відбулося правонаступництво, в зв'язку з чим новий власник земельної ділянки набув усі права та обов'язки за договором оренди земельної ділянки.

При цьому суд наголошує, що за наявними матеріалами справи не надано доказів того, що договір оренди земельної ділянки від 01.11.2006р. №38 втратив чинність.

Слід також врахувати, що порядок державної реєстрації речових прав визначений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року .

Так, пунктами 1-3 ч.3 ст.10 вказаного Закону передбачено обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити:

1)відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2)перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Підстави для відмови в державній реєстрації перелічені в статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Листом Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 р. №2951/05-15-13 "Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами" вказувалося, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на дону земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 р., зокрема, виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

З аналізу вищевикладеного слідує, що саме державний реєстратор, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації, повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 р.

В даній справі відповідачем не надано суду доказів щодо звернення останнього з відповідним запитом про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок до Відділу Держземагенства (Держгеокадастру) у Шевченківському районі Харківської області як до органу, який здійснював таку реєстрацію до 01.01.2013 р.

Таким чином, наданий відповідачу з метою державної реєстрації витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2017р. №НВ-017 не містив вичерпну та достовірну інформацію щодо спірної земельної ділянки, зокрема не містив інформацію щодо наявності права оренди на неї, яке підтверджено відповідним договором оренди. Відповідачем ці обставини враховано не було.

Відтак, відповідач, розглядаючи питання про реєстрацію прав та їх обтяжень, мав підстави для відмови в реєстрації прав та їх обтяжень щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В даній справі судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідачем було ухвалено без урахування дійсних фактичних обставин справи та дотримання приписів законодавства, в зв'язку з чим його не можна вважати цілком обґрунтованим та законним.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги в даній справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір стягується відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" до Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової Інни Вікторівни, треті особи: ОСОБА_2, Відділ Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області, ОСОБА_3 про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової Інни Вікторівни від 06.02.2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем строком на 10 років.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко