Справа № 315/608/17(2-а/315/20/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2017 рокусправа № 315/608/17(2-а/315/20/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року у справі №315/608/17 (провадження №2а/315/20/17) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та стягнення щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у 2017 році,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати дії відповідача, які повязані з грубим порушенням вимог ЗУ «Про статус та соціальний захист ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» при виплаті йому щорічної разової допомоги у 2017 році протиправними, стягнути з відповідача на його користь недоплачену у 2017 році суму щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі 5360 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно було в 2017 році не в повному обсязі сплачено йому допомогу до 5 травня, а саме в розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України, а не Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», що на думку позивача є порушенням його прав та законних інтересів.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, які обґрунтовані тим, що позивачу як учаснику бойових дій було виплачено до 5 травня допомогу у розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України, а відповідач при здійсненні відповідних виплат діяв в порядку та в межах повноважень визначених Конституцією та Законами України.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії АВ №171229 від 28 лютого 1996 року.

ОСОБА_1 в 2017році як учаснику бойових дій було виплачено щорічну одноразову допомогу до 5 травня у розмірі 1200 грн.

Вважаючи, що виплати до 5 травня виплачені в неповному обсязі, позивач звернувся до відповідача із запитом про надання пояснень яким чином була нарахована виплата за 2017 рік.

Листом від 23 травня 2017 року №02/1-Н.1947.1 Департамент соціального захисту населення повідомив позивача, що сума щорічної грошової допомоги до пятого травня у 2017 році визначена чинним законодавством для учасника бойових дій становить 1200 грн., саме вказана сума була сплачена позивачу 21 квітня 2017 році.

Вважаючи дії відповідача з приводу нарахування та виплати щорічної допомоги до 5 травня за 2017 рік у розмірі 1200 грн. протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством було передбачено розмір щорічної допомоги до 5 травня та цей розмір для учасника бойових дій становить 1200 грн., вказану суму виплачено позивачу у 2017 році, відтак не відбулось порушення прав та законних інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі районні органи соціального захисту населення).

Учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, сума виплат до 5 травня у 2017 році становить - 1 200 гривень.

Як вбачається з відповіді відповідача від 23 травня 2017 року позивачу, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну допомогу до пятого травня у розмірі 1200 грн., тобто у розмірі визначеному чинним законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223, відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України, відтак, підстави для задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2017 рік та стягнення коштів - відсутні.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року у справі №315/608/17 (провадження №2а/315/20/17) є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст. 195, 196, 200, 206 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року справі №315/608/17 (провадження №2а/315/20/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук