Справа № 497/1385/17
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.10.2017
Справа № 497/1385/17
Провадження № 2-а/497/73/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

при секретарі судового засідання Бекметової Х.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції ГУНП Житомирської області, третя особа - інспектор УПД ГУНП Осіпчук Юрій Петрович, - про визнання протиправними дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, кваліфікації дій, вилучення водійського посвідчення, та визнання протоколу недійсним,
ВСТАНОВИВ:
18.09.2017 року позивач звернувся до Болградського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, яким просив визнати неправомірними дії інспектора поліції - щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та кваліфікацію дій позивача, визнати протокол недійсним, зобов`язати відповідача повернути йому, позивачу, посвідчення водія та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 12.09.2017 року його зупинив інспектор УПД ГУНП Житомирській області Осипчук Ю.П. і, повідомивши, що на автомобілі ДАФ 95ХФЕ480 д.з. НОМЕР_1 , яким позивач рухався автошляхом "Київ-Чоп", ззаду, не світяться габарити. Він, позивач, маючи намір на місці усунути несправність, про що заявив інспектору, але інспектор не дозволив і склав протокол про адміністративне правопорушення серії БР №232034 - за ст.121ч4 КУпАП, вилучив водійське посвідчення і повідомив про обов`язкову явку його, позивача, 10.10.2017 року до Житомирського суду, не повідомивши адреси цієї установи.
Після складання протоколу він, позивач, на місці усунув несправність і продовжив рух своїм транспортом далі.
Але, на його думку, дії інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення водійського посвідчення є протиправними.
. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, стверджуючи, що інспектор протиправно вимагав в нього хабара в розмірі 200дол.США, протиправно, не маючи відомостей про притягнення його, позивача, протягом року до відповідальності за таке саме порушення, склав протокол саме за частиною 4 зазначеної статті, оскільки мав намір, погрозою про вилучення водійського посвідчення, отримати хабара. Насправді він, позивач, визнає, що дійсно гнабаритні вогні в нього не працювали - про що він дізнався від самого інспектора при зупинці, він не мав намір порушувати ПДР, усунув несправність на місці зупинки незважаючи на дощову погоду, тому інспектор не мав складати протокола - лише зробити усне зауваження - тим більш, не мав права складати протокол за частиною 4 статті 121 КУпАП, оскільки, насправді, в інспектора не було й не могло бути відомостей щодо притягнення його, позивача, за ч.1 або 2 цієї статті протягом року до відповідальності, оскільки він, позивач, дійсно не притягувався до такої відповідальності за цей період.

Представник Управління патрульної поліції у м.Житомір Департаменту патрульної поліції Яремчук Л.М. надіслала суду письмові заперечення на позов, просила залишити позов без розгляду, обґрунтовуючи тим, що у позовній заяві позивачем оскаржується протокол про адміністративне правопорушення, але, відповідно до вимог чинного законодавства - Кодексу України про адиіністративні правопорушення, - не передбачено оскарження протоколу про адміністративне правопорушення: чинне законодавство передбачає можливість оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також представник просила розглядати справу за його відсутністю.

Вислухавши у судовому засіданні позивача, вивчивши заперечення на позов, дослідивши надані суду докази, встановивши юридичні факти та відповідні ним правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно п.1ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльність.
Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, в разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Ст.255 КУпАП передбачено вичерпний перелік осіб та органів, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Приписи ч.1ст.265 КУпАП визначають, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (в разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки суб`єкта господарювання та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.
Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24.03.2015 року у справі №К/9991/78634/12.
Відтак, посилання позивача на те, що оскаржуваний протокол від 12.09.2017року серії БР№232034 підлягає скасуванню, через неправомірні дії інспектора патрульної поліції, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, а по-друге, перевірка правильності його складення повинна поряд з іншим здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не має правового значення у розумінні п.1ч.2 ст.17 КАС України, а тому позовні вимоги про скасування протоколу про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.
Проте, оскільки протокол про адміністративне правопорушення - є документом виключно для фіксування певних обставин, з відомостей, які він містить, вбачається, що форма складання цього протоколу не суперечить вимогам щодо оформлення протоколу в органах поліції, що викладені в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941.

Проте, щодо правомірності дій інспектора патрульної поліції у м.Житомір Департаменту патрульної поліції Осіпчука Ю.П. зі складання протоколу, на твердження Позивача, не є правомірними.

Представник позивача, заперечуючи проти позовних вимог, і вважаючи, що позов не підлягає розгляду з підстав того, що не підлягає розгляду судом оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, але, отримавши копію позову, невгледів вимогу про визнання дій працівника патрульної поліції з неправомірної кваліфікації та неправомірного вилучення водійського посвідчення, проігнорувавши цю вимогу взагалі, не надавши суду будь-яких пояснень або доказів стосовно цих питань.

Проте, відповідно до положень ст.71 КАС України, "кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову".

Таким чином, не отримавши будь-яких пояснень або доказів від відповідача щодо неправомірності або правомірності дій працівника патрульної поліції, суд має застосувати щодо правовідносин на захист прав позивача дію статті 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності наявності вини тлумачаться на користь особи, яка обвинувачується у скоєнні правопорушення.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення Серії БР №232034 від 12.09.2017р., наданого позивачем ОСОБА_2 суду і який міститься в матеріалах справи, він, в особі працівника патрульної поліції України ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121ч.4 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою - порушення водієм правил керування транспортним засобом, тобто, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, скоєне повторно протягом року.

Відповідачем, на підтвердження правильності та правомірності дій свого працівника з кваліфікації правопорушення (про наявність цього правопорушення мова не йде), потрібно було надати суду хоча б докази того, що Позивач вже притягувався протягом року за цією статтею КУпАП до відповідальності. Проте суду не надано відповідачем таких доказів. Суду також не повідомлено навіть доля цього протоколу - чи він направлений до суду на розгляд, чи розглянутий і яким судом, що може свідчити про формальне ставлення до надання суду будь-яких доказів, відповідей, пояснень, або про відсутність таких доказів взагалі.

Крім того, у переліку несправностей у доповненні до пункту правил 2.3, вказано, що водій повинен перед початком руху перевіряти справність автомобіля, забороняється рух при несправності робочої гальмової системи, рульового управління, зчіпного пристрою (у складі автопоїзда), не світяться (відсутні) фари і задні габаритні вогні в темний час доби або в умовах недостатньої видимості, не діє з боку водія склоочисник під час дощу або снігопаду. При виникненні протягом руху інших несправностей, з якими додатком до Основних положень заборонена експлуатація транспортних засобів, водій повинен усунути їх, а якщо це неможливо, то він може слідувати до місця стоянки або ремонту з дотриманням необхідних запобіжних заходів.

Позивач у судовому засіданні, в якому велося фіксування аудіозапису, стверджував, що він не знав до зупинки його патрульним поліцейським про таку несправність, як непрацюючі габаритні вогні ззаду автомобіля, але після зупинки відразу повідомив, що може відразу ж відремонтувати цю несправність, переставивши автотранспортний засіб з дороги, і усунув цю несправність, але працівник патрульної поліції наполягав на складанні протоколу або на отриманні ним хабара. Щодо цих фактів суду доказів позивачем не надано, але й на їх спростування матеріали справи не містять жодного доказу або посилань.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не може з впевненістю зробити висновок щодо наявності в діях інспектора патрульної поліції у м.Житомір Департаменту патрульної поліції Осіпчука Ю.П. відносно позивача ОСОБА_2 неправомірних дій щодо складання протоколу, суд не може визнати цього протоколу неправомірним з вищенаведених підстав, проте, оскільки суду представником відповідача не надано будь-яких доказів, пояснень, або посилань щодо правильності дій інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 стосовно кваліфікації правопорушення, яка мала суттєве значення у вирішенні питання про вилучення водійського посвідчення Позивача, суд дійшов висновку, що водійське посвідчення в ОСОБА_2 вилучені без достатніх на те підстав та підлягають негайному поверненню через їх протиправне вилучення.

Керуючись ст.ст. 2,10,11,69-86,128,158-163,167,171-2 КАС України, ст.62 Конституції України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління парульної поліції ГУНП Житомирської області, третя особа - інспектор УПД ГУНП Осіпчук Юрій Петрович, - про визнання протиправними дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, кваліфікації дій, вилучення водійського посвідчення, та визнання протоколу недійсним, - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №1 батальону Управління патрульної поліції у м.Житомір Департаменту патрульної поліції Осіпчука Юрія Петровича - в частині кваліфікації правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.09.2017року серії БР№232034 та вилучення водійського посвідчення у позивача ОСОБА_2 - протиправними.
У задоволенні позову щодо визнання протоколу недійсним - відмовити.
Водійське посвідчення на ім`я позивача ОСОБА_2 негайно повернути позивачу після набрання законної сили цією постановою.
Постанова може бути оскаржена сторонами до Одеського апеляційного адміністративного суду через Болградський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання її копії.

Суддя А.В.Кравцова