Справа № 464/151/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7995/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.01.2017 року звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №5200/20908/16 від 16 грудня 2016р. про визнання його винним у вчиненні порушень митних правил та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою в.о. заступника начальника Львівськох митниці ДФС начальника Управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 №5200/20908/16 від 16.12.2016 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., позивача визнано винним у тому, що він, 27.11.2016 близько 10.23 год. в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС, вїхав на автомобілі марки «SKODA OCTAVIA», VIN TMBCX21U432745803, д.н.з. JBG 471. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1, 09.12.2015 р. через митний пост «Піща» Волинської митниці, було ввезено на митну територію України вказаний автомобіль, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Одночасно, було встановлено відсутність АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 27.11.2016, а також наявність орієнтування Волинської митниці ДФС №2470/03-70-20-01-11 від 22.03.2016, відповідно до якого автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», VIN TMBCX21U432745803, д.н.з. JBG 471 незаконно перебуває на митній території України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», всупереч статті 95 Митного кодексу України не вивіз його у десятиденний термін за межі України.

Зазначене порушення зафіксовано протоколом про порушення митних правил №5200/20908/16 від 27 листопада 2016 року, крім того, факт не вивезення автомобіля понад 10-денний строк не заперечується і самим позивачем, як і факт ввезення такого автомобіля та неподачі декларації чи зобовязання, що свідчить про наявність ознак адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Як встановлено судом підставою для поміщення у вказаний режим став документ, який підтверджував постійне місце проживання позивача у м.Люблін (Польща) та відмітка у наданому паспорті про перебування на консульському обліку Генерального консульства України у Любліні. Однак, згідно відповіді МЗС України, отриманої Волинською митницею ДФС, перебування позивача на такому обліку не підтверджено. Відтак, ввезення вказаного транспортного засобу та перебування його у зазначеному митному режимі з підстав постійного проживання позивача у м.Люблін та перебування на консульському обліку виявилось безпідставним. Той факт, що позивач не перебуває на консульському обліку не заперечується і самим позивачем.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу та без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із статей 90, 93, 102 МК України переміщений у митному режимі транзит автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні використовуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення передбаченого законом строку.

Статтею 95 МК України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільної транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно із главою 55 pозділу XII МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обовязковим письмовим декларуванні цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобовязання, застосування заходів гарантування, тощо).

Відтак, за вказаних вище обставин, транспортний засіб, ввезено позивачем ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит», що не заперечується ним самим у письмових поясненнях наявних в матеріалах справи, однак, в передбачений законом строк позивач вищевказаний автомобіль до митного органу призначення не доставив та не повідомив своєчасно про неможливість прибуття транспортного засобу до митного органу призначення, що свідчить про наявність складу правопорушення передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України .

З матеріалів справи вбачається, що в наданих позивачем поясненнях з причин не вивезення ним автомобіля у встановлений Митним кодексом України строк за межі митної території України, зазначив, що ввіз транспортний засіб у митному режимі «транзит», а не вивіз його через свою хворобу та технічну несправність і ремонт автомобіля, разом з тим, будь-яких документів, що підтверджують наведені ним факти хвороби та ремонту позивач не надав, ні в момент складення протоколу про порушення митних правил до митного контролю, ні суду при розгляді даної справи.

Згідно статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладена штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, не є підставою для завершення митного режиму «транзит», а предмети, після перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу не можуть використовуватися для вільного обігу на митній території України, оскільки такі не поміщені в митний режим імпорту згідно глави 13 МК України. Після спливу зазначених строків такі продовжують перебувати на митній території України з порушенням умов митного режиму «транзит» тобто із порушенням законодавства, що свідчить про триваючий характер правопорушення.

Отже, днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу статті 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення.

З доповідної записки державного інспектора ВМО №4 м/п «Краковець» ОСОБА_3 від 27.11.2016 року вбачається, що 27.11.2016 року в ході митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор-2006» Львівської митниці та ЄАІС Держмитслужби України було встановлено, що автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», VIN TMBCX21U432745803, д.н.з. JBG 471 під керуванням позивача ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України 09.12.2015 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через митний пост «Піща» Волинської митниці ДФС та у ПІК «Інспектор-2006» наявне орієнтування Волинської митниці ДФС №2470/03-70-20-01-11 від 22.03.2016, відповідно до якого вищевказаний автомобіль (країна реєстрації Литва) незаконно перебуває на митній території України в режимі «тимчасового ввезення до 1 року». Зазначає, що позивач ОСОБА_1 подав до митного контролю закордонний паспорт, не той з яким він перетинав кордон 09.12.2015 року, тобто неможливо було встановити наявність у нього відміток про перебування його на постійному або тимчасовому консульському обліку у попередньому паспорті.

Суд не бере до уваги покликання позивача про те, що автомобіль був ввезений у режимі «тимчасового ввезення до 1 року» з метою комерційного використання на підставі положень Стамбульської конвенції, зважаючи на наступне.

Пунктом 59 статті 4 МК України встановлено, що транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Пунктом 60 статті 4 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711 згідно з УКТЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Аналогічні приписи містить у собі і стаття 1 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990р.).

Відповідно до частини першої статті 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками.

Частиною першою статті 189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень митній території України.

При цьому, статтею 1 Конвенції та пунктом 35 статті 4 МК України встановлено, що поняття «особа» у вказаних нормативних актах означає як юридичну, так і фізичну особу. У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, згідно із положеннями Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територій України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню, а згідно вимог частини другої статті 380 та частини першої статті 381 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться громадянами - нерезидентами або ввозяться громадянами з метою транзиту на митну територію України, не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до ОСОБА_3 1 статті 1 Додатку А Стамбульської Конвенції про тимчасове ввезення «Документ на тимчасове ввезення» означає міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати товари (у тому числі транспортні засоби) та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків.

Отже, тимчасове ввезення громадянами України транспортних засобів можливе з застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А., або книжка С.Р.Б.), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом X Митного кодексу України.

Пунктом 1 розділу II «Особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 передбачено, що для митного оформлення товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, митному органу подаються Митна декларація, книжка А.Т.А. або інший документ, передбачений законодавством України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що жодних документів, які підтверджували б комерційне використання автомобіля «SKODA OCTAVIA», VIN TMBCX21U432745803, д.н.з. JBG 471, а саме платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів, позивачем не було надано.

Таким чином, ввезений позивачем транспортний засіб є транспортним засобом особистого користування та відповідає всім вимогам такого, наведеним вище. При цьому, питання ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України врегульовано статтею 381 МК України.

Колегія суддів відкидає доводи апелянта про порушення відповідачем строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

На думку колегії суддів вчинене позивачем правопорушення відноситься до триваючих.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував відмову в позові, а доводи апелянта на неврахування даним судом всіх обставин справи спростовуються викладеним вище обґрунтуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили йому виконати вимоги Закону, були відсутні, в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а тому постанова в.о. заступника начальника Львівськох митниці ДФС начальника Управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 №5200/20908/16 від 16 грудня 2016 року є законною.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2017 року у справі №464/151/17 провадження №2-а/464/107/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 02.10.2017 року