Справа № 265/4666/17
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4666/17
Провадження №2-а/265/220/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень, зокрема зазначила, що 06.07.2017 року близько 07 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки ОСОБА_3, держномер АН3133НВ, рухаючись по вул.Левченко в Кальміуському районі Маріуполя в районі міськлікарні №8, вона здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34 і ближче 3 метрів від суцільної смуги, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1, 3 ст.122 КУпАП, за що була піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., про що мені, було вручено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №851792.

Вказувала, що вона пояснювала інспектору патрульної служби про те, що знак 3.34 вона не бачила, т.к. він встановлений поряд з деревом і крона дерева його закриває, а те, що вона зупинилася на відстані менш, ніж 3 метра від суцільної смуги, є малозначним порушенням, істотних перешкод в русі транспорту вона не створила. Не зважаючи на це, інспектор виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, якою необ'єктивно, визнав її винною у вчиненні адміністративного порушення та наклав адміністративне стягнення.

Також зазначала, що відповідно до ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки «Національний стандарт України» від 01.07.2015 року, п.10.1 Загальні положення, п. 10.1.1- Дорожні знаки повинні розташовуватися так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, було забезпечено зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливо їх ненавмисне ушкодження. При цьому вони не повинні бути закриті від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення і т.д.). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше 100 метрів у напрямку руху.

Таким чином вважала, що оскільки дорожній знак був встановлений з порушенням вимог ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки «Національний стандарт України», під час складання постанови відсутні докази того, що нею було створено перешкоди для інших учасників руху, то в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а в силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Посилаючись, зокрема на ст.ст.22, 122, 280, 283, 293, КУпАП, ст.ст.18, 19, 71 КАС України, просила суд визнати незаконним та скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 851792.

Відповідач ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції подало до суду письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких зокрема зазначило, що згідно п.4 наказу №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.1 -3 ст.122 КУпАП.

Під час патрулювання 06.07.2017 року інспектором роти №3 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 було помічено транспортний засіб SUBARU FORESTER, номерний знак НОМЕР_1, який в Кальміуському районі м. Маріуполя по вул. Левченко, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР України, ближче 3 м. від суцільної лінії розмітки та суттєво заважав проїзду, чим створив перешкоду руху для інших транспортних засобів.

Інспектор Геращенко І.М. підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому предявити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України/

Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, зясувавши всі обставини, які підлягають зясуванню під час розгляду адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтувалося на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 виніс на місці вчинення правопорушення, відносно ОСОБА_1 постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.3 ст. 122 КУпАП. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції м.Маріуполя діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. При цьому, позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції суду не надав. Вважали, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справи на основі наявних доказів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу. А також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови АР №851792 від 06.07.2017 року, складеної інспектором роти №3 БУПП в м.Маріуполі ОСОБА_4, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частина 3 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що знак 3.34. «Зупинку заборонено» було встановлено з порушенням п.10.1.1. Національного стандарту «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100:2014, оскільки був затулений зеленим насадженням. Крім того, з боку інспекторів не надано жодних доказів того, що зупинка її транспортного засобу створювала перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст.71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, під час судового розгляду, суду не надано жодних доказів на спростування доводів ОСОБА_1 в частині затуляння дорожнього знака 3.34. зеленим насадженням та відсутності перешкод для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1, ч.3 ст.122 КУпАП. Відсутність доказів вчинення правопорушення, унеможливлює перевірку судом наявності, як самої події правопорушення, так і наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вивчивши у сукупності докази, які були досліджені у судовому засіданні, приходить до висновку, що вимоги Позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

2. Постанову серії АР №851792, винесену інспектором роти №3 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 від 06.07.2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1, ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень скасувати.

3. Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Щербіна