Справа № 603/204/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7547/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просила: визнати дії щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та прийняття документів, які втратили чинність, незаконними та протиправними; зобов'язати провести перерахунок пенсії з 01 червня 2008 року з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати за період з 01 червня 2008 року по 18 червня 2010 року згідно довідки Монастириського районного центру зайнятості від 06 березня 2017 року № 03/201, в розмірі 80% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 червня 2010 року їй призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Однак, при розрахунку пенсії відповідачем не були враховані матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та грошова винагорода за стаж, з яких нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та які нараховувались із 01 червня 2008 року по 18 червня 2010 року. У зв'язку з наведеним, 06 березня 2017 року звернулась до Бучацького об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області із заявою про перерахунок та призначення пенсії з врахуванням вказаних виплат починаючи з 01 червня 2008 року, однак, згідно рішення Бучацького об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області №04/02 від 14 березня 2017 року, їй відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року. Зазначену відмову вважає протиправною та такою що порушує її законні права та інтереси.

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано Бучацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06 березня 2017 року із врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати за період з 01 червня 2008 року по 18 червня 2010 року згідно довідки Монастириського районного центру зайнятості від 06 березня 2017 року № 03/201. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а тому відповідачем неправомірно при призначенні пенсії не враховано суми нарахованих та виплачених позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати за період її роботи на посаді державного службовця.

Не погодившись з прийнятою постановою, Бучацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що винагорода за вислугу років, індексація грошових доходів і матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань не є складовими заробітної плати працівників, а є одноразовою виплатою, яка надається на розсуд керівника в межах встановленого фонду оплати праці. Також, у поданій позивачем довідці про доходи грошова винагорода за стаж не зазначена.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач знаходиться на обліку в Бучацькому об'єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області та з 19 червня 2010 року отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

06 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії з врахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення грошових винагород за стаж та індексації заробітної плати на підставі Довідки про доходи 03/201 від 06 березня 2017 року, виданої Монастирським районним центром зайнятості(а.с.13).

Згідно рішення Бучацького об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області №04/02 від 14 березня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року. У зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-УІІІ, скасовано статтю 37 ЗУ «Про державну службу» №3723. Крім того, постановою КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано п.4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865(а.с.11-12).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії з 06 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені в постановах від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13, від 16 вересня 2014 року у справі №21-314а14, від 03 червня 2014 року у справі № 21-134а14 та Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалах від 10 січня 2017 року у справі № 712/13554/15-а, від 23 січня 2017 року у справі №221/2125/15-а.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року №697 затверджено Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, який втратив чинність 01 січня 2011 року, в якому відсутні таки види виплат як індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

01 січня 2011 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170, якою затверджено Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та в якій також відсутні таки види виплат як надбавки, премії, індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, доплата за виконання роботи тимчасово відсутнього працівника.

Згідно довідки про складові заробітної плати від 21 червня 2010 року № 01/472 та довідки про доходи від 06 березня 2017 року № 03/201, що видані Монастириським районним центром зайнятості, за період з 01 червня 2008 року по 01 червня 2010 року на всі виплати, що включені в довідки, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі на матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, премії, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на розрахунок пенсії з урахуванням індексацій заробітної плати, грошової винагороди за стаж, матеріальних допомог на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що станом на момент звернення позивача із заявою про врахування при обчисленні пенсії інших складових заробітної плати, норми, що регулюють перерахунок пенсії державним службовцям було скасовано, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки право на розрахунок пенсії, з урахуванням спірних сум, у позивача виникло з моменту призначення пенсії, а не у день звернення з відповідною заявою до відповідача.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції в порушення ч. 1 ст. 100 КАС України, замість залишення частини позовних вимог без розгляду, помилково прийняв рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати дії щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та прийняття документів, які втратили чинність, незаконними та протиправними; зобов'язати провести перерахунок пенсії з 01 червня 2008 року з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати за період з 01 червня 2008 року по 18 червня 2010 року згідно довідки Монастириського районного центру зайнятості від 06 березня 2017 року № 03/201, в розмірі 80% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу».

06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. В адміністративному позові позивач не ставила питання про поновлення строку на звернення до суду.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", рішення від 22 жовтня 1996 року, справа "Девеер проти Бельгії", рішення від 27 лютого 1980 року).

Відповідно до ст. 100 цього Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 червня 2008 року по 05 березня 2017 року слід залишити без розгляду.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 червня 2008 року по 05 березня 2017 року, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п.4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року у справі № 603/204/17 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01 червня 2008 року по 05 березня 2017 року та залишити позовну заяву в цій частині без розгляду.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін