Справа № 815/5201/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р.м. ОдесаСправа № 815/5201/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Федусика А.Г., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Виконавчому комітету Одеської міської ради, а саме: скасування свідоцтва про право власності від 29 грудня 2012 року серії НОМЕР_1 на об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22582655 від 03 липня 2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням третьою особою подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як спір про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яким вирішено питання про право власності на житловий будинок, не є публічно-правовим та має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2873 від 22 листопада 2010 року на праві приватної власності належало домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, 28 листопада 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 4 з реконструкції вказаного житлового будинку, замовником якої був ОСОБА_1, внаслідок чого останньому Виконавчим комітетом Одеської міської ради 29 грудня 2012 року видано свідоцтво про право власності, серії НОМЕР_2.

В свою чергу, не погоджуючись з виданим ОСОБА_1 свідоцтвом про право власності на реконструйований об'єкт нерухомості та проведеним реєстраційними діями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративних судів та задоволення заявлених позовних вимог, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності виданого свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а також рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок.

Так, колегія суддів вважає, що обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового не лише за умови наявності серед учасників спору суб'єкта владних повноважень чи його посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

В свою чергу, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивачем оскаржено рішення суб'єктів владних повноважень, які стосуються посвідчення права власності третьої особи на об'єкт нерухомого майна, саме з підстав незгоди з фактом набуття відповідного права третьою особою та на підставі наявних у позивача документів.

В даному випадку, видачі оскаржуваного свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості та проведеним спірним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на конкретне нерухоме майно.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанцій помилково розглянуто спірні правовідносини в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформленні відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Внаслідок чого, беручи до уваги наявність іншого порядку судового провадження, що встановлений для вирішення спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з даними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року - скасувати та постановити ухвалу, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування рішень - закрити, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.Г. Федусик

Т.М. Танасогло