Справа № 820/1961/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р.Справа № 820/1961/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2017р. по справі № 820/1961/17

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування рішення (запису),

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1, позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі по тексту - нотаріус, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення (запис) приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про держав ну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н.Ужвій, б. 66 в м. Харкові, зареєстрованого за ОСОБА_4 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року, індексний номер: 28976713 від 28.03.2016 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 як третю особу без самостійних вимог на предмет спору.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2014р. по справі № 820/106000/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення (запису) залишено без задоволення.

Позивач не погодився з судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2014р. по справі № 820/106000/14 та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, неповне зясування обставин у справі, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що приватний нотаріус ОСОБА_6 не мала права здійснювати державну реєстрацію права власності на 1/2 частину вказаної квартири, оскільки квартира не поділена в натурі, отже своїми діями відповідач грубо порушила вимоги чинного законодавства України. Так, наданий ОСОБА_4 нотаріусу, як державному реєстратору, технічний паспорт не може бути належним та достовірним документом, як подається для державної реєстрації права власності на обєкт, оскільки жодних обстежень та оцінок технічного стану квартири не проводилося, паспорт виконано без участі ОСОБА_1, як співвласника нерухомого майна. Всупереч ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач не сформувала належним чином реєстраційну справу в паперовій формі, не надала суду ані в електронній, ані в паперовій формі технічний паспорт на квартиру № 5 по вул. Н.Ужвій в м.Харкові. В оскаржуваному рішенні про державну реєстрацію нотаріус неправомірно визначила форму власності як приватну спільну часткову, в той час як згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.03.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не стали окремими власниками окремих обєктів і відповідно повинні мати один технічний паспорт на майно із зазначенням двох співвласників і їх часток. Вказані вище обставини не були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення, що є підставою для його скасування.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав та мотивів, викладених в скарзі.

Відповідач в судовому засіданні та в наданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, наполягала на законності судового рішення, просила суд апеляційної залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що у спірних відносинах діяла в рамках закону та правомірно здійснила державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 у відповідності до резолютивної частини рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.03.2015 року.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року по справі №640/3403/14-ц задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя, визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2015 року по справі №640/3403/14-ц рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року залишено без змін.

24.03.2016р. ОСОБА_4 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1, до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно рішення Київського районного суду.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 прийнято рішення (запис) індексний номер: 28976713 від 28.03.2016 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, за ОСОБА_4 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване позивачем рішення винесене нотаріусом у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законодавством України і не порушує прав позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-ІV від 01.07.2004 року (далі по тексту - Закон України №1952-ІV).

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 1 статті 2 Закону України № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

При проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор повинен керуватися Конституцією України, Законом України № 1952-ІV, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 (далі по тексту Порядок № 1127).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України № 1952-ІV державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 1952-ІV державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

Обов'язковість процедури реєстрації речових прав встановлена частиною 2 статті 3 Закону України № 1952-ІV, відповідно до якої права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 1952-ІV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Положеннями пункту 6 Порядку №1127 в редакції, яка діяла на час прийняття спірного рішення, передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Згідно з п.7 Порядку №1127 уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву у двох примірниках, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) та особа, яка сформувала таку заяву, проставляють підписи. Один примірник заяви надається заявникові, а другий долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Після проставлення підписів на заяві уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник реєструє заяву в базі даних заяв.

Заява не підлягає реєстрації у базі даних заяв виключно у випадках, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв.

Відповідно до п. 8 Порядку №1127 під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу.

Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його замінює.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1127 разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно з пунктом 10 Порядку №1127 з поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Виходячи з положень п.1 ч.3 ст. 10 Закону України №1952-ІV державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ст.11 Закон України № 1952-ІV).

Вищенаведеній нормі права кореспондують положення пункту 18 Порядку №1127, за змістом якого за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.03.2016 року за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав було сформовано та роздруковано заяву, реєстраційний номер 16220585, на якій заявник проставив власний підпис (у подальшому з відміткою від 28.03.2016 року про отримання наданих ним документів у повному обсязі); під час формування та реєстрації зазначеної заяви у базі даних встановлено особу заявника за паспортом громадянина України.

Разом з заявою ОСОБА_4 були подані документи, які необхідні для державної реєстрації прав, а саме: копія ршення Київського районного суду міста Харкова №2/640/55/15 від 19.03.2015 року, справа №640/3403/14-ц, що набрало законної сили згідно відмітки на ньому та даними Єдиного державного реєстру судових рішень 24.06.2015 року, та технічний паспорт на квартиру № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, виготовленого 18.03.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний і проектний інститут "СХІДБУДПРОЕКТ", виконав ОСОБА_7; серія та номер кваліфікаційного сертифіката АЕ №003234 від 17.03.2014 року, з яких було виготовлено відповідні електронні копії шляхом сканування, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав у повному обсязі.

При здійсненні розгляду заяви нотаріусом, як державним реєстратором, був здійснений пошук заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів №56129717 від 28.03.2016 року, а також використані відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек (28.03.2016 року отримані відомості за результатами пошуку інформації №№ 56129918, 56130163).

За результатами розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, 28.03.2016 року приватним нотаріусом було прийнято оскаржуване позивачем рішення щодо державної реєстрації прав про проведення державної реєстрації права власності на 1/2 (одну другу) частку квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_4 №28976713; відкрито розділ на зазначений обєкт нерухомого майна №00 та внесені до нього відповідні відомості, номер запису про право власності 13906978, завершено відкриття розділу та задоволено заяву №16220585, на підставі якої видано ОСОБА_4 інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна номер 56135006 від 28.03.2016 року.

Підставою для прийняття відповідачем спірного рішення індексний номер: 28976713 від 28.03.2016 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, зареєстрованого за ОСОБА_4 слугувало надане приватному нотаріусу чинне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року по справі №640/3403/14-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2015 року та технічний паспорт на квартиру № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, виготовлений 18.03.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний і проектний інститут "СХІДБУДПРОЕКТ".

Згідно з ст.14 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно відмітки суду рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року по справі №640/3403/14-ц набуло законної сили 24.06.2015 року.

Таким чином, на момент вчинення відповідачем реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане рішення Київського районного суду м. Харкова набуло законної сили і було обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, встановлені статтею 24 Закону України № 1952-ІV

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (ч. 5 ст. 24 Закону України № 1952-ІV).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у спірних відносинах здійснив всі необхідні реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, на підставі діючого рішення суду, у повній відповідності до резолютивної частини судового рішення, та діяв з дотриманням вимог Закону України № 1952-ІV та Порядку №1127.

Посилання апелянта на порушення діями відповідача пунктів 54 та 56 Порядку №1127, як на підставу протиправності дій приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, згідно з частинами 1 та 2 статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

При цьому, відповідно до ст. 356 та 368 вказаного Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У спірних відносинах у відповідності до зазначеного вище рішення суду відбувався поділ права власності на цю квартиру (виділ ідеальної частки), а не поділ майна - обєкту (квартири) (реальний поділ), а відповідно мало місце не припинення права спільної власності, а лише зміна її виду, зі спільної сумісної на спільну часткову, що унеможливлює застосування зазначених пунктів Порядку №1127.

Отже, спірним рішення відповідач здійснила державну реєстрацію права власності виключно щодо відповідної частки ОСОБА_4 у спільній власності, тобто запис до Державного реєстру прав внесений щодо частки у праві спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, при прийнятті рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності на 1/2 частину квартири № 5 по вул. Н. Ужвій, б. 66 в м. Харкові за ОСОБА_4, не вбачається порушень законодавства в сфері проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень чи порушення прав та законних інтересів позивача.

Інші доводи апеляційної скарги правомірність висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2017 року по справі № 820/1961/17.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2017р. по справі № 820/1961/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 02.10.2017 р.