Справа № 243/7697/17
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/496/2017
Номер справи 243/7697/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

«04» жовтня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю:

- секретаря судового засідання Кобець О.М.

- представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

- представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області про визнання незаконною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області про визнання незаконною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Словянської міської ради від 21 серпня 2017 року № 176 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП. Вважає зазначену постанову незаконною, протиправною та такою, що має бути скасована, за наступних підстав.

Адміністративною комісією під час розгляду адміністративного матеріалу щодо неї було порушено положення ст.ст. 245, 247, 248, 251, 252, 285 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу нею та її адвокатом було заявлено два клопотання: про виклик свідка ОСОБА_4 та про закриття провадження у справі, на що голова комісії ОСОБА_5 повідомила що вони не можуть заявляти таких клопотань, та відмовили їй у допиті свідка, явка якого була забезпечена. На клопотання про закриття провадження у справі голова комісії пояснила, що комісія не - розглядає таких клопотань і не може не притягнути її до адміністративної відповідальності, бо це її робота. Із наданої копії оскаржуваної постанови, стає зрозуміли, що комісія приймає рішення за шаблоном, вписуючи необхідні дані у готовий бланк. Такий бланк не містить будь - яких інших рішень, окрім притягнення особи до адміністративної відповідальності. Коли у клопотанні зайшла мова про припинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке вчиненого внаслідок провокації з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, то члени комісії пояснили, що в рішення Європейського суду йдеться про кримінальне правопорушення, а комісія розглядає справу про адміністративне правопорушення. З пояснень членів комісії з цього приводу стало зрозумілим, що для комісії існує презумпція правомірності дій співробітників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Внаслідок такого зауваження членів комісії виникають великі сумніви в їх компетенції щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що Постанова комісії їй не оголошувалася, голова комісії ОСОБА_5 лише повідомила, що на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320 грн., коли ж було отримано копію оскаржуваної Постанови, то зясувалося, що розмір штрафу складає 510 грн.

Крім того, позбавляючи її права у розгляді клопотання про допит свідка та про відкриття провадження у справі, та порушуючи її права, адміністративна комісія винесла неправомірне по суті рішення.

Вважає, що зазначене провадження за адміністративним матеріалом має бути закритим за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, її адвокат звернувся до комісій з клопотанням про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 04 серпня 2017 року ОСОБА_3 о 19.00 годині в приміщенні магазину «Олімп» в місті Словянську, реалізувала пляшку пива «Гараж» неповнолітній особі.

При цьому зазначена неповнолітня особа мала вигляд повнолітньої особи років двадцяти пяти, та за зовнішніми фізіологічними даними не викликав сумнівів в його повнолітності. Крім того, зазначена неповнолітня особа, яка має вигляд повнолітньої, прибула до приміщення магазину «Олімп», придбав пляшку пива «Гараж», вийшов з приміщення магазину та зайшов до нього в супроводі співробітників Національної поліції. Зазначене підтверджується показаннями свідків.

В таких діях співробітників Національної поліції вбачаються дії, спрямовані на провокацію вчинення правопорушення за допомогою агента-провокатора, який вчинив активні дії, використовуючи невідповідність його фізіологічних даних щодо віку його біометричним показникам, що ввело в оману ОСОБА_3, яка не наділена здатністю сканування біометричних показників для диференціювання віку особи, яка має вигляд повнолітньої особи.

У відповідності з ч. 4 ст. 27 Кримінального кодексу України підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину.

Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців є порушенням п.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський суд з прав людини виключає відповідальність особи за злочин, вчинений через провокацію зі сторони правоохоронних органів.

Зазначені обставини виключають наявність складу адміністративного правопорушення в її діях.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. ( а.с.35). 04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглядати справу без її участі, з участю її представника адвоката ОСОБА_1 Просить суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві ( а.с.52).

Представник позивача адвокат ОСОБА_1, яка діє на підставі Договору на надання правової допомоги від 28 серпня 2017 року та Ордеру, серії АА №066403 до Договору про надання правової допомоги від 28 серпня 2017 року (а.с. 6,7) в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги ОСОБА_3, на обгрунтування яких послалася на обставини, викладені у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Також зазначила, що вважає дії відповідача протиправними, а Постанову про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року, складену Адміністративною комісією такою, що підлягає скасуванню оскільки оскаржувана постанова складена в порушення вимог адміністративного законодавства.

Просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Слов'янської міської ради від 21 серпня 2017 року № 176 за адміністративним матеріалом щодо ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Представник відповідача - ОСОБА_2, яка діє на підставі Довіреності № 01.01-12/909 від 02 червня 2017 року, виданої Словянською міською радою Донецької області, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року, в наданих до суду Запереченнях зазначила, що вимоги позивача, вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, а викладені позивачем факти та підстави для скасування постанови адміністративної комісії від 21серпня 2017 року є такими, що не відповідають дійсності.

Форма та зміст постанов по справі про адміністративне правопорушення та про закриття справи, затверджені рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 864 від 21.12.2011 р. (зі змінами від 17.04.2013 № 221) та відповідають вимогам ст.283 КУпАП. Постанова повинна містити: найменування органу(посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі колегіального органу підписується головуючим на засіданні і секретарем цього органу. Постанова по справі повинна містити вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи відповідно до ст. 285 КУпАП. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Про те, що лист з постановою ОСОБА_3 був направлений, свідчить копія реєстру на відправлену кореспонденцію адміністративною комісією при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради (список № 4142 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Слов'янськ 22 від 23.08.2017). Також адвокат ОСОБА_1 отримала завірену копію постанови адміністративної комісії самостійно.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган(посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи належить до його компетенції розгляду даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду, чи витребувано додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, його законних представників і адвоката.

Клопотання про закриття провадження у справі та про допит свідка, які надійшли від позивача під час розгляду протоколу на засіданні були комісією залишені без задоволення.

Адміністративна комісія працює зі складеними адміністративними матеріалами відповідно до норм чинного законодавства. Протокол, складений відносно позивачки, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

У протоколі ГП№ 682884 від 04 серпня 2017 року зазначено, що 04 серпня 2017 року о 19- 00 по вул. Банківський, 58, м. Слов'янськ, продавець магазину Олімп ОСОБА_3, порушила правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями п.10 та п. 11 Постанови (КМУ) № 854 від 30 липня 1996 року, продавши пляшку пива Гараж, ємкістю 0,44 л, міцністю 4,6 %, неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП.

Згідно з п.10 Постанови (КМУ) № 854 від 30.07.1996 р. продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється. В разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби паспорт або інші документи, які підтверджують його вік. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Зазначена норма закону має спонукати суб'єкта господарювання та його працівників дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Крім того, відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 26.03.2013 р. по справі N 21-48а13, відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж йому у зв'язку з цим забороненого товару (в даному випадку алкогольного напою) неповнолітній особі не може бути підставою для звільнення від відповідальності.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що законодавством в імперативній формі запроваджено заборону на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років. У разі порушення цієї заборони до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця у якості підстав для звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності у законі не визначена.

В матеріалах справи є пояснення ОСОБА_3, в якому вказано, що 04 серпня 2017 року приблизно о 19-00 годині вона знаходилась на робочому місці у відділі продажу алкоголю. В цей момент до магазину зайшов раніше їй невідомий хлопець та попросив продати пиво Гараж. Вона продала вище значене пиво, бо вік хлопця не викликав у неї сумнівів, вона вважала, що він є повнолітнім.

Матеріали справи містять і пояснення неповнолітньої особи ОСОБА_6, 30 січня 2001 оку народження, опитаного в присутності батька ОСОБА_7, в якому вказано на те, що ОСОБА_3 не намагалась перевірити вік хлопця, якому продала пляшку пива Гараж, документи, які б це підтверджували не вимагала.

Копія паспорта ОСОБА_6 додається в адміністративній справі.

Адміністративна комісія відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи все вищезазначене, члени адміністративної комісії дійшли висновку, що матеріали справи містять вичерпну інформацію для визнання особи винною та винесення постанови по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постановою адміністративної комісії при виконкомі від 21 серпня 2017 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. у мінімальному розмірі, передбаченому ч.2 ст.156 КУпАП - накладення штрафу на громадян від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає, що дії адміністративної комісії при винесені постанови від 21 серпня 2017 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, є такими, що відповідають нормам КУпАП, а Постанову від 21 серпня 2017 року прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені нормами чинного законодавства, а у позивачки відсутні докази щодо своєї невинуватості та неправомірності прийняття постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради від 21 серпня 2017 року.

Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він особисто був присутній 21 серпня 2017 року при розгляді Адміністративного протоколу про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 Працівники Виконавчого комітету сім чоловік жінок запросили його працівника ОСОБА_3 для розгляду Адміністративного протоколу за те, що вона реалізувала пляшку пива неповнолітньому покупцеві. ОСОБА_3 була разом зі своїм адвокатом ОСОБА_1 Адвокат заявляла клопотання про виклик на засідання комісії та допит свідка, але це клопотання навіть не було розглянуто. Відмова була вмотивована тим, що це не суд і ніяких свідків вони допитувати не мають наміру. Також адміністративна комісія відмовила в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, пояснивши, що це їх робота і вони повинні її виконувати. Щодо можливої провокації з продажу пива неповнолітній особі, члени адмінкомісії пояснили, що це їх не стосується. Також він чув, що членам комісії відомо, що в той день по крамницям ходив один і той же неповнолітній і за вказівкою поліції купував спиртні напої. Також при оголошенні рішення відносно ОСОБА_3 було оголошено, що сума штрафу складає 320 грн, а коли отримали Постанову, то з»ясувалося, що сума штрафу вже інша 510 грн. Також хоче пояснити, що в той день, коли ОСОБА_3 реалізувала пляшку пива неповнолітньому, зразу після нього до приміщення магазину увійшли працівники поліції.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області про визнання незаконною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Частиною 2 ст. 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено в судовому засіданні 04 серпня 2017 року інспектором з ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, капітаном поліції ОСОБА_9, складено Протокол про адміністративне правопорушення, серія ГП № 682884, в якому зазначено, що ОСОБА_3, продавець магазину «Олімп», 04 серпня 2017 року о 19 годині 00 хвилин, порушила правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями п.10 та п. 11 постанови КМУ № 854 від 30 липня 1996 року, продавши пляшку пива «Гараж», ємкістю 0,44 л, міцністю 4,6%, неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП (а.с. 42).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП та встановлено, що ОСОБА_3, продавець магазину «Олімп», 04 серпня 2017 року о 19 годині 00 хвилин, порушила правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями п.10 та п. 11 постанови КМУ № 854 від 30 липня 1996 року, продавши пляшку пива «Гараж», ємкістю 0,44 л, міцністю 4,6%, неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 156 КУпАП (а.с. 5).

Приймаючи Постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Словянської міської ради вважала доведеним обставини вчинення ОСОБА_3 порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року та керуючись положеннями ст. ст. 24, 26, 27, 218, 284, 308 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», постановила накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 510 гривень 00 коп.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обовязково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка субєкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст. 248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Суд, перевіривши оскаржувану Постанову № 176 від 21 серпня 2017 року на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, приходить до висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. 245, 279, 280 КУпАП формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Так, підставою складання Протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №682884 від 04 серпня 2017 року, інспектором з ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, капітаном поліції ОСОБА_9, стало порушення ОСОБА_3 п. 10 та п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», відповідно до якої:

п. 10. Продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється. В разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

п. 11. Не дозволяється здійснювати продаж алкогольних напоїв працівниками суб'єкта господарювання, яким не виповнилося 18 років.

Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відібрано пояснення інспектором ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, капітаном поліції ОСОБА_9 при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №682884 від 04 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3, в яких вона зазначила, що дійсно працює продавцем у магазині «Олімп», де 04 серпня 2017 року біля 19 години продала пляшку пива «Гараж» незнайомому хлопцю. Також у поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що вік у хлопця вона не зясовувала, оскільки вона вважала, що він досяг повноліття (а.с. 24).

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року відбулося із порушенням процедури, встановленої законом, що призвело до порушення її процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Так, за змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Закон України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоровя громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Відповідно до частини четвертої статті 15-3 зазначеного Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобовязаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає суду підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Частиною четвертою статті 15-3 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати субєкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у звязку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення субєкта господарювання від відповідальності.

Однак, у зазначеній нормі Закону не міститься вимога про те, щоб продавець при продажу алкогольних напоїв обовязково витребовував у покупця документи, що засвідчують особу останнього, для встановлення віку. Зазначену вимогу продавець має виконувати лише у випадку виникнення сумніву щодо віку покупця.

У відповідності до ст. 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі частиною 2 статті 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 215 Адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, необхідно зазначити, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_1, пояснювали, що в діях ОСОБА_3 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, оскільки неповнолітня особа ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, має вигляд повнолітньої особи, прибув до магазину «Олімп» та придбав пляшку пива «Гараж», вийшов з магазину та зайшов до нього у супроводі співробітників Національної поліції. В таких діях співробітників Національної поліції вбачаються дії, спрямовані на провокацію вчинення правопорушення за допомогою агента - провокатора, який вчинив активні дії , використовуючи невідповідність його фізіологічних даних щодо віку його біометричним даним, що ввело в оману ОСОБА_10, яка не наділена здатністю сканування біометричних показників для диференціювання віку особи, яка має вигляд повнолітньої особи.

Однак дані пояснення не приймалися відповідачем до уваги та не були внесені до Протоколу про адміністративні правопорушення.

Відповідач оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд вважає, що належна реалізація позивачем ОСОБА_3 прав, встановлених ст. 268 КУпАП мала можливість вплинути на прийняте Адміністративною комісією рішення у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до частини 4 статті 27 Кримінального кодексу України, підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину.

Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців є порушенням п.1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський суд з прав людини виключає відповідальність особи за злочин, вчинений через провокацію зі сторони правоохоронних органів.

Так, у справі «Тейшейро де Кастро проти Португалії» Європейський суд з прав людини провів межу між неналежними діями працівників поліції в ході контрольованої закупки та діями звичайних агентів, які діють під прикриттям з метою отримання доказів щодо вивчення особою злочину без активного підбурювання до його вчинення. Заборона підбурювання поширюється як на працівників поліції, так і на осіб, які діють за їх вказівкою. Перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронних органів повинні: володіти достатнім обсягом інформації про причетність особи до вчинення злочину, вступати у злочин лише на етапі його підготовки або вчинення; поведінка агента повинна бути пасивною.

Загалом про активну поведінку, яку може бути розцінено як провокацію, може свідчити самостійне звернення до особи, повторні пропозиції після відмови особи, наполягання (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти ОСОБА_5»).

У справі «Баннікова проти Російської Федерації» заявниця у своїй скарзі в ЄСПЛ стверджувала, що її визнали винною у вчиненні злочину, спровокованої о правоохоронними органами через агента провокатора й що вона не вчинила би злочину без їхнього втручання.

Європейський Суд ухвалив, що використання особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - не може саме по собі порушити право на справедливий розгляд. Ризик підбурювання з боку співробітників міліції, викликаний зазначеними методами, означає, що їхнє використання має бути строго регламентованим (Постанова ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти ОСОБА_5», п. 51). У частині розгляду заяви про провокаційні дії, спрямовані на спонукання вчинення злочину з метою його викриття, Європейський Суд, звертає увагу на те, чи був би вчинений злочин без втручання органів влади. Визначення підбурювання в справі «Раманаускас проти ОСОБА_5» (п. 55) ЄСПЛ надає наступне: «Підбурювання з боку поліції має місце там, де задіяні посадові особи - співробітники служб безпеки або особи, що діють за їх розпорядженням - не обмежувані фактично необхідною пасивною слідчою діяльністю, а такі, що здійснюють такий вплив на особу, як підбурювання до вчинення злочину, що в іншому випадку не був би вчинений, з метою забезпечити докази й почати карне переслідування».

З огляду на вищезазначене та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, Рішення: «Тейшейро де Кастро проти Португалії, «Раманаускаст проти ОСОБА_5», «Баннікова проти Російської Федерації» суд приходить до висновку, що притягнення відповідачем ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП, яке було спровоковано працівниками Національної поліції, що виразилося у підбурюванні неповнолітньої особи - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до придбання пляшки алкогольного напою пива «Гараж», є безпідставним, а тому дії відповідача щодо визнання ОСОБА_3 у винуватості правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КупАП, є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, яка розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач намагалася надати пояснення, що вона не порушувала п.10 та п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», намагалася пояснити інспектору, що той вчиняє протиправні дії, однак зазначені пояснення інспектором не прийняті та не зафіксовані.

Крім того, з Протоколу по адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 порушила п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» який передбачає заборону здійснювати продаж алкогольних напоїв працівниками суб'єкта господарювання, яким не виповнилося 18 років.

Так з копії Паспорту громадянина України, серії ВА № 188603, вбачається, що ОСОБА_3 народилася 06 січня 1969 року та є повнолітньою особою, а тому ОСОБА_3 не могла порушити п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями».

Будь яких переконливих аргументів, які б спростовували вищевикладені доводи позивача, представник відповідача в судовому засіданні не навів та на їх наявність не посилається.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави вважати, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_3 порушила п. 10, п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» позивачем не додано.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугував Протокол про адміністративне правопорушення, серії ГП № 682884 інспектора ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області про порушення ОСОБА_3 п.10, п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», відповідно до якої забороняється продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, а також забороняється здійснювати продаж алкогольних напоїв працівниками суб'єкта господарювання, яким не виповнилося 18 років.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поняття субєкта владних повноважень наведене п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Натомість у матеріалах справи, окрім заперечень на адміністративний позов не міститься жодних доказів вини позивача, не надано належних доказів, які встановлюють факт адміністративного правопорушення.

Натомість в судовому засіданні позивачем доведені протиправні дії відповідача, оскільки при розгляді справи про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не були прийняті обставини, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.156 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_3 з продажу алкоголю неповнолітній особі, яка виглядала як повнолітня особа, були спровоковані інспекторами Національної поліції, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП в діях ОСОБА_3, про що свідчить практика Європейського Суду з прав людини, зокрема, Рішення: «Тейшейро де Кастро проти Португалії, «Раманаускаст проти ОСОБА_5», «Баннікова проти Російської Федерації».

Слід також зауважити, що при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 надавала аналогічні пояснення та заперечення проти притягнення її до адміністративної відповідальності, які Адміністративна комісія залишила поза увагою, не надала їм юридичної оцінки, що є безумовною підставою для скасування Постанови.

Крім того в судовому засіданні не знайшли обґрунтованого підтвердження посилання відповідача на те, що ОСОБА_6, є неповнолітньою особою, а тому ОСОБА_3 повинна була переконатися у його віці, оскільки працівниками Поліції було спеціально запрошено особу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 для планової закупівлі 04 серпня 2017 року алкогольного напою, якому у січні 2018 року, через пять місяців виповниться сімнадцять років, та на даний час має вигляд повнолітньої особи, що є складним визначити повноліття особи.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що дії Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Словянської міської ради щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу є протиправними, оскільки прийняті у порушення Конституції України та ст.ст. 245,280 КУпАП, тому Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ч.2 ст. 156 КУпАП прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 100,104-107, 110-111, 151-154, 158 -163, 167, 171-2, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Закон України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» , суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області про визнання незаконною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення № 176 від 21 серпня 2017 року - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення № 176, складену 21 серпня 2017 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Словянської міської ради Донецької області про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_11