Справа № 263/7553/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.О.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року справа № 263/7553/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року у справі № 263/7553/17 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання нечинним рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), третя особа Міністерство оборони України, в якому просив: зобов`язати Донецький військовий комісаріат в 15-денний строк подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги та заяву з документами позивача; встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін надати до суду звіт про його виконання.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що він проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях.

Під час виконання службових обов`язків отримав травму, внаслідок якої йому встановлено інвалідність 3 групи, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У 2016 році він звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги та 02 червня 2017 року отримав лист Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року за № 248/3/6/1741 із зазначенням того, що документи не надходили, а відповідно до листа Донецького обласного військового комісаріату від 10 жовтня 2016 року за № 965 документи не були відправлені внаслідок не надання позивачем підтвердження обставин поранення. Позивач зазначав, що відповідач протиправно дійшов зазначеного висновку про відсутність документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року у справі № 263/7553/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_2 проходив строкову військову службу з 18 грудня 1982 року по 18 лютого 1985 року та приймав участь у бойових діях, під час яких отримав травму - вогнепальні осколкові поранення спини, правої руки, контузія головного мозку.

Як встановлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, згідно з витягом із протоколу засідання Центральної-військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1199 від 21 березня 2016 року, вогнепальні осколкові поранення спини, правої руки (контузія головного мозку 1984 рік), рядового у відставці ОСОБА_2 , 1962 року народження, наслідком яких є шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 654/Ж від 17 березня 2016 року, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії 2-3 ст., прогресуючого перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло-координатроними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, вегето-судинною нестійкістю, частими лікворо-динамічними кризами, стійко вираженим цефалічним синдромом. Післятравматичного церебрального арахноїдит з розсіяною органічною симптоматикою, вираженими лікворо-динамічними порушеннями, центральною вестибулярною дисфукцією ІІІ ст., що підтверджено медичними та військово-обліковими документами.

Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту первинного огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0602069 від 26 липня 2016 року позивачу встановлено третю групу інвалідності.

У 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду питання щодо направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документів для вирішення питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Проте, документи були повернуті позивачу, оскільки відсутні документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

10 жовтня 2017 року позивачем отримана відповідь Комісаріату (лист № 965) про відсутність підстав щодо направлення документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із недостатністю документів.

Як вбачається із зазначеної відповіді, підставою такого рішення є те, що у наданих позивачем документах відсутні докази того, що поранення (контузія, травма або каліцтво), не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надані документи, що свідчать про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження та такий документ є суттєвим та визначальним при винесенні рішення щодо надання особі одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів не погоджується із зазначеним випадком, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до п. 13 Порядку затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 р. за № 975 та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку № 975 та Наказу МОУ № 530.

Відповідно до п. 16 Порядку № 975, Наказу МОУ № 530 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги здійснюється за даними нормами.

Всупереч зазначеному відповідач відмовив позивачеві в реалізації такого права.

А від так, колегія суддів не може погодитися, що вказана відмова є законною та обґрунтованою, оскільки жодне посилання в ній не підтверджене нормативно та спростовується обставинами, встановленими при судовому розгляді.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовна вимога про зобов`язання Донецького обласного військового комісаріату в 15-денний строк подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та заяву з документами ОСОБА_2 подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача в місячний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, колегія зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

У даному випадку колегія суддів не вбачає підстав для цього, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин та з урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року у справі № 263/7553/17 підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року у справі № 263/7553/17 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року у справі № 263/7553/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання нечинним рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в 15-денний строк подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та заяву з документами ОСОБА_2 подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов