Справа № 826/12919/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 19.08.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 759611,26 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2016 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2014 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, за результатами документальної планової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_3, відповідачем складено акт від 29.07.2014 року №826/26-54-17-01-17-НОМЕР_2, яким встановлено порушення: - пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 759441, 26 грн.; - пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік до контролюючого органу.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.08.2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 759 611, 26 грн., в т.ч. основний платіж - 759 441, 26 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 170, 00 грн.

Не погоджуючись прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

В силу п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно із пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Ставки податку визначені у п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Таким чином, аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України свідчить про те, що платник податку зобов'язаний включити до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованої (прощеної) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, а також подати протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року, податкову декларацію.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що 18.03.2002 року внесено запис №0001802 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

11.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Позичальник) укладено кредитний договір від 11.04.2007 року № 010/96-03/449.

Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що кредитні кошти призначені для рефінансування заборгованості в ПАТ КБ «Інтербанк» та купівлі комерційної нерухомості.

07.10.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір про припинення зобов'язань з кредитним договором від 11.04.2007 року № 010/96-03/449, згідно умов якого сторони домовились, що з дати укладання цього договору боргові зобов'язання у розмірі 4 468 650, 97 грн. за відповідним кредитним договором припиняються, а кредитний договір вважається розірваним.

Додатковою угодою від 07.10.2013 року № 1 до договору про припинення зобов'язань за кредитним договором від 11.04.2007 року № 010/96-03/449 змінено преамбулу даного договору і розділ «Реквізити та підписи сторін», а саме: змінено Позичальника ОСОБА_3 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3.

Позиція контролюючого органу в рамках досліджуваних правовідносин полягає в тому, що оскільки позивачем отримано дохід як додаткове благо від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у вигляді анульованого (прощеного) кредитного боргу, тобто не від провадження підприємницької діяльності, він підлягає оподаткуванню за загальними правилами оподаткування доходів фізичних осіб.

За приписами пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України під додатковими благами розглядаються різні види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку саме податковим агентом.

Розділ IV Податкового кодексу України «Податок на доходи фізичних осіб» містить статтю 162, якою передбачено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до п. 2.1 договору від 11.04.2007 року № 010/96-03/449 кредитні кошти призначені для рефінансування заборгованості в ВАТ КБ «Інтербанк» та купівлі комерційної нерухомості. В той же час, судом першої інстанції вірно зазначено, що договір укладено ОСОБА_3 як фізичною особою-підприємцем, а не як фізичною особою, що в свою чергу, свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, оскільки участь у оподатковуваних операціях фізичної особи, зареєстрованої як фізична особа-підприємець, виключає наявність у банка статусу податкового агента, що надав відповідний вид блага.

В свою чергу, стаття 177 Податкового кодексу України передбачає правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 177.9 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.

Отже, як вірно зазначив Окружний адміністративний суд м. Києва, Податковим кодексом України передбачено різний порядок оподаткування доходів фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В свою чергу, підстави, порядок та строки проведення перевірок даних платків податку, а також визначення та нарахування сум грошових зобов'язань є також відмінними.

Зокрема, відповідно до п.п.177.1-177.2 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.6 Податкового кодексу України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

З огляду на зазначені вище правові норми, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що у випадку пов'язаності доходу ФОП з провадженням таким ФОП господарської діяльності, такі доходи не можуть оподатковуватись за правилами, встановленими для платників податків-фізичних осіб.

В даному випадку списана сума безнадійної заборгованості безпосередньо пов'язана з провадженням позивачем підприємницької діяльності, адже як встановлено вище, кредитний договір було укладено банком саме з ФОП ОСОБА_3 з метою рефінансування заборгованості в ВАТ КБ «Інтербанк» та купівлі комерційної нерухомості.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок Окружного адміністративного суду міста Києва про неправомірність оподаткування списаної безнадійної заборгованості ПДФО фізичній особі ОСОБА_3, адже фізична особа ОСОБА_3 не є стороною договору, що став підставою для списання заборгованості, наслідком чого є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2014 №

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 02.10.2017 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.