Справа № 807/1576/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1576/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді Луцович М.М. , суддів - Гаврилко С.Є., Шешеня О.М.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача 1 - ОСОБА_3

представника відповідача 2 - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Ужгородської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування висновку та зобовязання вчинити дії, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог - Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Ужгородської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування висновку та зобовязання вчинити дії, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог - Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до п2 ч.5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади», порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. З, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 Ужгородською об'єднаною Державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Закарпатській області у січні 2016 року проведено перевірку відомостей, визначених п. 2, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_2, яка працює офіцером відділу прикордонного контролю штабу, Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

За результатами проведеної перевірки Ужгородською об'єднаною Державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Закарпатській області складено висновок «Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» відповідно до якого результатами перевірки встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» вказаних позивачем у Декларації.

Вказаний висновок за вих. 350/10/17-1 від 29.01.2016 року був направлений до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, з яким Позивач ознайомилась 29.09.2016 року.

В подальшому на підставі зазначеного висновку Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України відповідно до п.1, п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. З, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 у вересні 2016 року проведено перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. З, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» щодо Позивача.

Крім цього, позивач зазначає, що за фактом встановленої невідповідності надала свої письмові пояснення, а також зазначила, що за час проходження служби придбала автомобіль Ніссан - Жук 2012 року випуску за 181000,00 грн., який позивачем був зазначений у декларації. Як зазначила позивач у свої поясненнях кошти в сумі 181000,00 грн.,остання отримала від своєї матері та за вказані кошти придбала такий автомобіль, однак такі пояснення податковим органом під час складання висновку враховані не були..

За результатами проведеної перевірки Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України складено довідку від 27 вересня 2016 року «Про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» відповідно до якої результатами перевірки встановлено, що з урахуванням письмових пояснень Позивача та підтверджуючих документів встановлено недостовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» вказаних Позивачем у Декларації.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати висновок Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області від 29.01.2016 року «Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади»; зобов'язати Міністерство юстиції України вилучити з Реєстру відомостей про особу, до якої застосовано заборону передбачену ч. 3, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» відомості стосовно ОСОБА_2 та стягнути з Відповідачів на користь Позивача понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник третьої особи Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судовому засіданні підтримав позицію позивача з приводу заявлених позовних вимог, письмових пояснень з приводу даного адміністративного позову не надавав.

Представники відповідачів - Ужгородської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області, Міністерства юстиції України проти задоволення даного адміністративного позову заперечили, посилаючись на мотиви викладені у письмових запереченнях проти позову, при цьому пояснивши, що відповідачі в даному випадку діяли в межах та спосіб встановлений чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин, а також на виконання вимог Закону України «Про очищення влади». Відповідачем 1 була проведена відповідна перевірка достовірності відомостей щодо застосування заборон щодо позивача по даній адміністративній справі, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 16.11.2015 року ОСОБА_2 самостійно подано заяву про проведення перевірки, передбаченої ЗУ «Про очищення влади» та декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік (а.с 56-61).

Для проведення перевірки, органом, що проводив таку перевірку, отримувалися: запит про перевірку, копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, заява про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», завірена копія паспорту, завірена копія трудової книжки.

Запити про надання відомостей про ОСОБА_2 надсилалися до: ЦБД ДРФО ДФС України (запит про доходи), Державна інспекція України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державне агентство земельних ресурсів України, Реєстраційна служба управління юстиції Закарпатської області, Територіальний сервісний центр 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна авіаційна служба України.

За результатами розгляду запитів Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (згідно бази даних у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (згідно бази даних у реєстрі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку) Державної авіаційної служби України інформація щодо декларанта відсутня.

Додатково, при проведенні перевірки, відповідачем 1, позивачу ОСОБА_2 було надіслано лист-запит щодо надання пояснень причин виникнення недостовірностей (невідповідностей) та надання відповідних доказів, які підтверджують зазначені у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру відомості від 17.12.2015 року №4207/17-1/23.

Позивачем на відповідний запит було надано відповідь від 16.01.2016 року та додаткові пояснення від 12.08.2016 року, згідно якого вбачається наступне:

за час проходження служби декларантом був придбаний легковий автомобіль марки «Ніссан» 2012р.в. з об'ємом двигуна 1598, який вона зазначила в декларації (а.с. 17 - зворот);

декларант також додав, що кошти на які нею був придбаний автомобіль «Ніссан» моделі «Жук» надала мати декларанта ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 180 (сто вісімдесят) тисяч гривень(а.с. 62-63). Однак, інших письмових доказів щодо отримання зазначеної суми коштів позивач не зазначила, а також не зазначала ці кошти в декларації та на якому праві такі остання отримала від своєї матері.

В Декларації у розділі «члени сім'ї декларанта» вказано, що позивач проживає сама.

Згідно договору купівлі-продажу автомобіля №0303/N/1 від 03.03.2012р. вартість придбаного автомобіля «Ніссан Жук» становить 181000,00 грн (а.с21-24).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 у Декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_7

За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та наданих позивачем податковому органу письмових доказів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел.

У зв'язку із зазначеним Ужгородською ОДПІ 29.01.2016 року за № 350/10/17-1 було складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" та встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та наданих документів та письмових пояснень встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_2 у Декларації.

Як передбачено частинами першою, другою статті 1 Закону України Про очищення влади від 16.09.2014 року № 1682-VII (з наступними змінами та доповненнями), очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_8, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно із частиною третьою статті 1 вказаного Закону протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до частини восьмої статті 3 Закону України Про очищення влади заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Пунктом 10 частини першої статті 2 вказаного Закону передбачено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України Про очищення влади особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно п.1, 2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Питання застосування Закону про очищення влади регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 563 (надалі Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за №1385/26162 (далі Порядок № 1100).

Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено загальний алгоритм органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що Підпунктом 5 пункту 3 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за №1385/26162 визначено загальний алгоритм органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові, як - одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх і розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що при складені Висновку фіскальним органом, були відсутні будь - які документи та відомості, які могли вплинути на прийняття іншого рішення, ніж вказано у Висновку інспекції, оскільки Позивач не надала будь - яких документальних підтверджень перевіряючому органу щодо обставин зазначених у поясненнях від 12.08.2016 року, що також не заперечувалось позивачем і в ході судового розгляду даної адміністративної справи.

Крім цього, суд також зазначає, що в судовому засіданні позивачем також не було надано будь - яких доказів на отримання від своєї матері коштів у розмірі 181000,00 грн. на законних підставах, як- то договір позики, дарування, тощо.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність документального підтвердження надання ОСОБА_6 (мати Позивача) коштів у розмірі 181000,00 грн. ОСОБА_2 для придбання на свою користь автомобіля марки "Ніссан" моделі "Жук" 2012 року на час складення оскаржуваного Висновку від 29.01.2016 року №350/10/17-1.

Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 8 статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, суть Закону полягає у перевірці майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах в органах державного управління, доходам, отриманим із законних джерел.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач ОСОБА_2 вказує, у своїх поясненнях від 12.08.2016 року наданих до Ужгородської ОДПІ про джерело походження коштів у розмірі 181000,00 грн., та мету їх витрачання - на придбання автомобіля, то остання зобов'язана була у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік у розділі II Відомості про доходи (А. Одержані (нараховані) з усіх джерел в Україні) зазначити суму коштів у розмірі 181000,00 грн. у рядку 11 "дарунки, призи, виграші" чи у рядку 20 "Інші види доходів (не зазначені у позиціях 6-19).

Однак із аналізу Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік ОСОБА_2 остання вказала тільки заробітну плату у розмірі 52152,00 грн.(а.с. 15-20)

Окрім цього, в ході проведення перевірки ОСОБА_2 не надала належного та допустимого доказу на підтвердження пояснень щодо отримання суми коштів у відповідному розмірі - Договору дарування коштів або позики у розмірі 181000,00 грн. укладеного між нею та її матір'ю. Вказаний доказ мав бути наданий до дня прийняття Ужгородською ОДПІ відповідного рішення, однак такий останньою не надавався.

Як зазначалось судом вище, Позивач стверджує, що джерелом походження коштів у розмірі 181000,00 грн. є заощадження та кошти отримані у борг її матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підтвердження вказаного Позивач надала до позовної заяви копії заяви на видачу готівки №01V450365 від 26.01.2011 року час 16:04:27 отримувач АТ "ОСОБА_9 Аваль" отримувач ОСОБА_6 у розмірі 62487,09 грн., квитанція № 01V450406 від 26.01.2011 року час 16:01:57 платник ОСОБА_6 на суму 85668,38 грн. призначення платежу: Внесення готівки на депозитний рахунок; Заяви на видачу готівки №01У4331987 від 21.02.2012 року час 15:47:53 отримувач АТ "ОСОБА_9 Аваль" отримувач ОСОБА_6 у розмірі 89052,32 грн.(a.c. 38-39)

Так, копії Заяви на видачу готівки №01V450365 від 26.01.2011 року час 16:04:27 отримувач АТ "ОСОБА_9 Аваль" отримувач ОСОБА_6 у розмірі 62487,09 грн. та квитанція № 01V450406 від 26.01.2011 року час 16:01:57 платник ОСОБА_6 на суму 85668,38 грн. призначення платежу: Внесення готівки на депозитний рахунок, свідчать що ОСОБА_6 в 16 годин 01 хвилину 57 секунду поповнила депозитний рахунок на суму 85668,38 грн., а в 16 годин 04 хвилини 27 секунд того ж дня зняла суму 62487,09 грн.

Також позивачем було надано, як доказ на підтвердження отримання суми 181000,00 грн. від матері позивача - боргову розписку укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та нотаріально посвідчену заяву про належність майна на праві особистої приватної власності ОСОБА_6, а саме грошових коштів в сумі 181000,00 грн., які були витрачені позивачем на придбання автомобіля та довідки про нараховану її матері ОСОБА_6 заробітну плату за період 1991-2012 років (а.с. 34-37) .

Разом з тим, суд такі письмові докази та доводи позивача відхиляє, оскільки останні лише підтверджують факт наявності вказаної суми коштів у матері позивача, але жодним чином не підтверджують факт законності отримання таких позивачем для придбання автомобіля. Належних та допустимих доказів факту передачі вказаних коштів в законний спосіб від ОСОБА_6 до позивача, як - то договір дарування чи позики, судом в ході судового розгляду не здобуто та позивачем не надано і такі докази не надавалися до податкового органу в ході проведення відповідної перевірки.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що в даному випадку податковий орган діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством на момент виникнення спірних відносин, і при винесенні оскаржуваного висновку керувався виключно наявними письмовими доказами та нормами ЗУ "Про очищення влади."

Таким чином суд приходить до переконливого висновку, що позовна вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування висновку Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області від 29.01.2016 року «Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» до задоволення не підлягає.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позовної вимоги спрямованої до відповідача 1 суд приходить до висновку про безпідставність позовної вимоги щодо зобов'язання Міністерства юстиції України вилучити з Реєстру відомостей про особу, до якої застосовано заборону передбачену ч. 3, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», оскільки така є похідною від вимоги позивача про визнання протиправним та скасування висновку Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області від 29.01.2016 року «Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади».

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

У ході розгляду даної справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З урахуванням викладеного та встановлених обставин колегія суддів в сукупності зібраних доказів в ході судового розгляду приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

У відповідності до норм ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Ужгородської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування висновку та зобовязання вчинити дії, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог - Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_11 С.Є Гаврилко ОСОБА_12