Справа № 610/1809/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 р.Справа № 610/1809/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2017р. по справі № 610/1809/17
за позовом ОСОБА_1
до Харківського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України третя особа Міністерства оборони України (Департамент фінансів)
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині не направлення за належністю документів, щодо призначення та виплати йому, одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок, щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої законом України про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та постановою КМУ№ 975 від 25.12.13 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі, (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які признані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, як інваліду першої групи.
Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2017 року задоволено позов.
Визнано протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не направлення за належністю документів щодо призначення виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду I-ої групи.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Також просив провести розгляд справи за його відсутності.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи в порядку письмового провадження відповідно до абц. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з жовтня 1986 року по березень 1989 року позивач проходив строкову військову службу в складі Діючої армії та приймав безпосередню участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини п/п НОМЕР_1 , яка знаходилась на виконанні урядового завдання по наданню інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан і приймала участь у бойових діях, що підтверджується довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 26 березня №1/120 та копією військового квитка НОМЕР_2 від 15 грудня 1992 року (а.с. 13, 14, 17).
Під час виконання бойового завдання на території Республіки Афганістан 17 листопада 1987 року був поранений, отримавши контузію, в зв`язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в/ч п/п 93977 з 17 листопада 1987 року по 30 листопада 1987 року.
Зазначене підтверджується довідкою від 30 листопада 1987 року. Встановлено, що поранення та контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, мали місце (а.с. 15).
Згідно довідки МСЕК серія 10 ААБ № 201104 від 04.04.2013 року ОСОБА_1 була повторно встановлена IІІ група інваліда війни з 01.04.2013 року, у зв`язку з травмою (контузією) пораненням і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії на строк до безстроково (а.с. 11).
Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА № 452594 від 02.12.2016 року ОСОБА_1 була встановлена I група інваліда війни з 01.12.2016 року, у зв`язку з травмою (контузією) пораненням і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії на строк до безстроково (а.с. 12).
24 січня 2017 року позивач у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 звернувся з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням I групи інвалідності внаслідок отримання поранення та контузії під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в Республіці Афганістан, де проводились бойові дії. До заяви були додані всі документи згідно з переліком, встановленим пунктом 11 Порядку № 975 (а.с. 18).
Листом № 398/ ВСЗ від 14 лютого 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про результати розгляду звернення, в якому відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с. 19).
Вважаючи протиправними дії відповідачів позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги незалежно від часу настання інвалідності, як особа, звільнена з військової служби, що отримала інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до ст. 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 р., встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються. Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.
Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992", від 07.06.2001 р. № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 р.
Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, проте, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.
Право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, регламентується статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р.
Відповідно до п.п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з п. б, ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.
З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги набувається у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності.
В постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14 по справі з аналогічними правовідносинами, визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
З матеріалів справи вбачається, що факт встановлення позивачу інвалідності першої групи з 01.12.2016 року внаслідок поранення (контузії), отриманого під час проходження військової служби при перебуванні в районах, де велись бойові дії, підтверджується довідкою до акта, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 12).
Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Враховуючи, що інвалідність першої групи внаслідок поранення (контузії) отриманого під час проходження військової служби при перебуванні в районах, де велись бойові дії, встановлена позивачу після набрання чинності зазначеними нормативними актами, що регулюють розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, за 3 групу інвалідності грошова допомога йому не призначалася та не виплачувалася, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст. 16, 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Твердження ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 поширюється тільки на осіб, які вперше отримали інвалідність після 01 січня 2014 року суд вважає необґрунтованими, оскільки даний нормативний акт таких обмежень не містить.
Аналогічна практика розгляду даної категорії справ спостерігається в ухвалах ВАС від 22.05.2014 року у справі №К/800/62429/13, від 09.07.2015 року у справі №К/800/19036/15, а також постановах ВСУ від 10.06.2014 року, від 18.11.2014 року у справі №21-446а14, від 21.04.2015 року у справі №21-183а13, які, в свою чергу, не можуть бути залишені судом поза увагою на підставі ст. 244-2 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують відповідальність або скасовують відповідальність особи.
Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно п. 2 Постанови №975 особам, які до набрання чинності Порядком №975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Судовим розглядом достовірно встановлено, що моментом виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення позивачу І групи інвалідності внаслідок поранення, контузії чи захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - 01.12.2016 року - і саме на цей час діяв Порядок №975.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 були подані всі необхідні документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги.
Як свідчать матеріали справи, позивач надав до Харківського обласного військового комісаріату необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_4 не складався та не направлявся у передбаченому законодавством порядку до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що у передбаченому законодавством порядку Міністерством оборони України не розглядався поданий уповноваженим органом висновок та з цього приводу не приймалося відповідне рішення.
Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки Харківський обласний військовий комісаріат прийняв рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги без складання висновку і направлення його разом із передбаченими законом документами до Міноборони, який є повноважним органом у прийнятті рішення з даного питання, чим порушив права позивача, то зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України, є належним способом захисту порушеного права позивача.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2017р. по справі № 610/1809/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.