Справа № 820/3714/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р.Справа № 820/3714/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Бершова Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 по справі № 820/3714/16

за позовом Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Східна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1.), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість перед бюджетом у сумі 173773,84 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. Просив стягнену суму перерахувати до державного бюджету у відділення УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код МФО 851011, одержувача (37999628) в установі банку ГУДКСУ у Харківській області, на розрахунковий рахунок 0011, код бюджетної класифікації 11010500 в розмірі 173773,84 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 позовні вимоги Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про стягнення податкового боргу задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість перед бюджетом у сумі 173773 (сто сімдесят три тисячі сімсот сімдесят три) грн. 84 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання на його адресу податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, що не враховано судом першої інстанції внаслідок чого прийнято незаконне та необгрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи позивач повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває як платник податків на обліку в Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (а.с. 7).

15.10.2015 податковою інспекцією проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб при отримані додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 829/20-38-17-01-08/256180/257. (а.с. 11-12).

На підставі зазначеного акту перевірки Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015 № , яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування за основним платіжем - 139019,07 грн., за штрафними санкціями - 34754, 77 грн., разом сума податкового зобов'язання складає 173773,84 грн. (а.с.9).

16.01.2016 позивачем сформована податкова вимога № 65-25 на суму 173773,84 грн., яка надіслана 20.01.2016 контролюючим органом на адресу відповідача (а.с. 14).

Оскільки станом на 11.07.2016 за відповідачем обліковується борг у розмірі 173773,84 грн., що підтверджує невиконання ОСОБА_1 свого податкового обов'язку щодо сплати податків, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами п. 95.2 ст. 95 цього Кодексу стягнення коштів та продаж майна платників податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 87.11 ст. 87 ПК України встановлено особливості порядку стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

Разом з тим, пунктом 87.11 ст. 87 ПК України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, зокрема не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку - юридичним особам. Зазначене випливає із змісту ст. 59 ПК України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

Таким чином, у податкового органу право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Таким чином, наведені норми податкового законодавства пов'язують можливість узгодження грошового зобов'язання з фактом або отримання податкового повідомлення-рішення, або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення платникові податку - фізичній особі за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження такого рішення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем на виконання вищевказаних приписів ПК України сформовано та направлено на адресу відповідача податкове повідомлення - рішення від 25.11.2015 № та податкову вимогу № 65-25 на суму 173773,84 грн.

Судовим розглядом встановлено, що для визначення адреси було використано інформацію з центральної бази доходів фізичних осіб ДФС України, а саме податкову адресу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

Податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015 № було надіслано відповідачу 25.11.2015, що підтверджується копією списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих з відміткою поштового відділення про прийняття до відправки та вважається колегією суддів належним доказом надіслання податкового повідомлення-рішення.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази втрати зазначеним податковим повідомленням-рішенням юридичної дії внаслідок оскарження в судовому або позасудовому порядку, доказів виконання платником податків податкового обов'язку, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що станом на 11.07.2016 за відповідачем обліковується борг у розмірі 173773,84 грн., що свідчить про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи є належні та достатні докази, які підтверджують факт надіслання податкової вимоги № 65-25 на суму 173773,84 грн. рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача. Зокрема, це підтверджується наявними в справі копією конверту та повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрих-кодом 664 (а.с. 15), з яких вбачається, що відправлені поштою документи на ім'я ОСОБА_1 повернулися до позивача із відміткою про причини повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів надсилання податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги.

Враховуючи те, що звернення до суду із вимогами про стягнення узгодженої суми податкового боргу відбулося в липні 2016 року, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, позивачем було дотримано приписи п. 95.2 ст. 95 ПК України, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог про стягнення податкового боргу.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позов підписано особою, яка не мала права представляти юридичну особу, оскільки як вбачається із наказу № 2379-0 від 17.06.2016 (копія якого знаходиться в матеріалах справи - а.с. 16) на особу, яка підписала позов - ОСОБА_3 покладено у зв'язку із службовою необхідністю виконання обов'язків начальника Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, та відповідно остання має право підпису під час виконання обов'язків керівника державного органу.

Крім того, колегія суддів вважає безпідстаними доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів надіслання копії адміністративного позову на ім'я ОСОБА_1, оскільки такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист та копією квитанції про оплату послуг поштового зв'язку щодо відправлення позивачем на ім'я ОСОБА_1 адміністративного позову з додатками, що підтверджує виконання суб'єктом владних повноважень обов'язку щодо надіслання копії позову відповідачу відповідно до вимог ч. 3 ст. 106 КАС України. При цьому колегія суддів звертає увагу, що приписами вказаної статті не встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень надавати до суду докази саме отримання відповідачем надісланого поштою адміністративного позову.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 по справі № 820/3714/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017.