Справа № 461/3751/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8586/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача: Бедрія Р.М.

представника відповідача: Ковалишин Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 ПАТ «Укрпошта» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило скасувати розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 31 від 03.02.2017 «Про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди УДППЗ «Укрпошта» на вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника».

Позов обґрунтований тим, що оспорюване розпорядження прийняте без врахування того, що товариство, як орендар земельної ділянки, зверталося до відповідача з листом щодо продовження терміну договору оренди земельної ділянки, на який не отримало жодної відповіді, та положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», яким передбачено, що у разі не видачі у встановлений законом строк суб'єкту господарювання документу дозвільного характеру або не прийняття рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у його видачі, суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2017 позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що за результатами проведення обстеження посадовими особами Галицької районної адміністрації та інженером Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» було зафіксовано самовільне встановлення тимчасової споруди УДППЗ «Укрпошта» по вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника, про що складено акт від 23.01.2017, копія якого була надіслана рекомендованим листом 26.01.2017. При цьому, апелянт вказує на те, що на момент виявлення факту самовільного встановлення тимчасової споруди закінчився термін дії договору оренди земельної ділянки, на якій вона розміщена. Крім того, ухвалою Львівської міської ради № 1282 від 01.12.2016 «Про внесення змін до ухвали міської ради № 4527 від 23.04.2015 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», спірна тимчасова споруда вилучена з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у зв'язку з облаштуванням інтерактивного громадського простору на площі Олекси Гасина. Також, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про ненадання відповідей на звернення товариства з питань продовження терміну дії договору оренди землі, оскільки в матеріалах справи міститься відповідь № 31-1111 від 03.03.2017. Крім того, суд першої інстанції невірно вказав на відсутність заперечень з боку орендодавця стосовно продовження терміну дії договору оренди землі, оскільки саме Львівська міська рада своєю ухвалою № 1282 від 01.12.2016 вилучила спірну тимчасову споруду з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Тому просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні його адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Ковалишин Н.О., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача Бедрія Р.М., який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 14.09.2009 між Львівською міською радою (Орендодавець) та УДППЗ «Укрпошта» (Орендар) було укладено договір оренди землі (далі - Договір).

Згідно п.1 Договору, Орендодавець на підставі ухвали Львівської міської ради № 899 від 07.06.2007 «Про затвердження положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у м. Львові» та ухвал Львівської міської ради № 2311 від 18.12.2008 «Про затвердження Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини Програми комплексного благоустрою території міста» та № 2685 від 21.05.2009 «Про внесення змін до ухвал міської ради № 1470 від 27.12.2007, № 2311 від 18.12.2008 та № 2606 від 09.04.2009» передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер № :05:003:0016, загальною площею 0,0018 га, яка знаходиться у м. Львові на вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника для обслуговування малої архітектурної форми.

Відповідно до пункту 8, Договір укладено на три роки до 18.12.2011.

Цим же пунктом Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця пром. намір продовжити його дію.

За умовами додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Львівській міській раді 14.09.2009 за № Г-809, строк дії Договору було продовжено до 15.12.2013.

Як видно з матеріалів справи, на вказаній земельній ділянці УДППЗ «Укрпошта» розміщено тимчасову споруду (малої архітектурної форми).

26.01.2017 комісією в складі начальника відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації Л.Пілюк, головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації Л.Микитів, начальника відділу комунального господарства І.Савка та інженера КП «Адміністративно-технічного управління» О.Матківської, в результаті проведеного обстеження було зафіксовано розміщення тимчасової споруди (МАФ) УДППЗ «Укрпошта» за адресою : м. Львів, вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника, за результатами чого складено акт.

03.02.2017 Галицькою районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте розпорядження № 31 «Про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди УДППЗ «Укрпошта» на вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника», яким запропоновано УДППЗ «Укрпошта» в добровільному порядку забезпечити в термін до 17.02.2017 демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) за вказаною адресою.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрпошта» в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки 15.12.2013, жодних заперечень (листа-повідомлення) зі сторони Львівської міської ради щодо продовження (поновлення) дії договору на адресу товариства не надходило. Відтак, з врахуванням положень ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та беручи до уваги ту обставину, що після закінчення терміну дії договору оренди землі 15.12.2013 ПАТ «Укрпошта» продовжувало користуватися земельною ділянкою та сплачувало орендну плату за відсутності заперечень орендодавця, такий договір вважається пролонгованим на той самий період та на тих самих умовах, тобто до 15.12.2017. При цьому, ПАТ «Укрпошта» 26.01.2017 подало міському голові м. Львова заяву про продовження терміну дії договору оренди.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступних наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Як визначено у статті першій Закону № 161-XIV, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.2 ст.16 Закону № 161-XIV, укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.31 цього Закону, договір оренди землі припиняється, в тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою та другою статті 33 цього ж Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Аналогічне положення сторони погодили у пункті 8 Договору оренди землі від 14.09.2009.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3 ст.33 Закону № 161-XIV).

У відповідності до частини п'ятої статті 33 цього Закону, орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Одним із аргументів суду першої інстанції, який був покладений в основу висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрпошта», є посилання на частину шосту статті 33 Закону № 161-XIV, зокрема на перше речення цієї частини, якою передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, судом першої інстанції було залишено поза увагою наступне.

Так, у другому реченні частини шостої вказаної статті визначено, що у випадку, який наведений в першому реченні цієї ж норми, укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, частиною сьомою статті 33 Закону № 161-XIV передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Згідно частини десятої цієї статті, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Як видно з матеріалів справи, Поштамт - ЦПЗ № 1 ЛД УДППЗ «Укрпошта» лише 26.01.2017 звернувся до міського голови м. Львова із заявою щодо продовження терміну здійснення підприємницької діяльності в тимчасовій споруді, яка знаходиться за адресою : вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника у м. Львові, загальною площею земельної ділянки 0,0018 га терміном на п'ять років.

Позивачем також не надано суду доказів про оскарження дій відповідача щодо відмови або у зволіканні в укладенні додаткової угоди.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі 15.12.2013 не вчинив жодних обов'язкових дій, визначених Законом України «Про оренду землі», а ініціював спірне питання лише після проведення обстеження тимчасової споруди, яка розміщена на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди землі від 14.09.2009.

01.12.2016 Львівською міською радою була прийнята ухвала № 1282, яка лягла в основу оспорюваного розпорядження, якою були внесені зміни до ухвали міської ради № 4527 від 23.04.2015 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» згідно з додатками 4-В, 1-Д.

Так, зокрема, згідно змін у зв'язку з вилученням із комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, наведених у додатку 4-В до ухвали міської ради № 1282, було прийнято рішення про вилучення земельної ділянки, загальною площею 0,0018 га на вул. М.Коперника - вул. В.Стефаника, у зв'язку із облаштуванням інтерактивного громадського простору на площі Олекси Гасина.

На виконання вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів» 23.04.2015 Львівською міською радою була прийнята ухвала № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» (далі - Положення).

Згідно п.1.3 Положення, самовільно встановлена тимчасова споруда - тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням, зокрема, ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів, паспорту прив'язки.

Як передбачено пунктом 2.18 Положення, контроль за встановленням тимчасових споруд здійснюють районні адміністрації та комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління».

Згідно п.4.1 Положення, для продовження терміну дії договору оренди землі заявник подає в управління «Дозвільний офіс» або у відділ «Центр надання адміністративних послуг» документи, перелік яких наведено у підпунктах 4.1.1-4.18 цього Пункту.

Пунктом 5.7 цього Положення передбачено, що продовження терміну дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд здійснюється на підставі відповідних ухвал міської ради з дотриманням вказаних в ухвалах термінів.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 Положення передбачено, що демонтажу підлягають тимчасові споруди, для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і

Пунктом 44 частини 1 статі 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів», який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Згідно ст.5 цього Закону, управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють, в тому числі серед інших, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З аналізу наведених процесуальних норм виплаває, що на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок довести правомірність прийнятого рішення чи вчиненої дії, а на позивача, який не є таким суб'єктом, надати докази в спростування доводів відповідача.

Проте, представником позивача не було надано належних та допустимих доказів, якими спростовуються доводи відповідача.

У частині другій статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такими чином, беручи до уваги наведені вище норми матеріального права та встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного розпорядження, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача та помилковим висновок суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та зазначає наступне.

З преамбули цього Закону випливає, що він визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

У статті першій цього ж Закону визначені терміни, які вживаються у ньому, зокрема, дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб'єктами господарювання у зв'язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру. Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Пунктом третім частини першої статті 161 КАС України передбачено, що під час прийняття постанови суд вирішує, серед інших, питання застосування правової норми до спірних правовідносин.

Аналізуючи наведені вище положення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», колегія суддів вважає, що застосовуючи його положення, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин та не надав їм належну правову оцінку, внаслідок чого.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року по справі № 461/3751/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський
Повний текст постанови складено 02.10.2017.