Справа № 214/6657/16-а (2-а/214/219/16)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2017 року справа № 214/6657/16-а (2-а/214/219/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Блізніченко Олени Миколаївни на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Блізніченко Олени Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Блізніченко Олени Миколаївни, в якому просив скасувати постанову серії АР № 068592 від 03.11.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Постанову серії АР № 068592 від 03.11.2016 року про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 - скасовано та справу закрито.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Дана адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 068592 від 03.11.2016 року, прийнятою інспектором роти №3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Блізніченко О.М. до гр. ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 та ч.1 ст .126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 03.11.2016 року о 20 год. 40 хв. в м. Кривому Розі керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул. Каспійська здійснив поворот праворуч на перехресті вул. Каспійська та вул. Курчатова на заборонений червоний сигнал світлофора, а також не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, чим порушив п. 8.7.3 "е" та 2.1 "г" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності постанови серії АР № 0685925 від 03.11.2016 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 1ст. 80 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Виходячи зі змісту наявних у справі доказів та доводів позивача спірна постанова не містить посилань на будь-які докази, що підтверджують вину позивача у правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до відповідальності. Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, а саме рух транспортного засобу на заборонений сигнал світлофора в оскаржуваній постанові також не зазначені.

Разом з тим, зі спірної постанови вбачається, що позивачем не було надано на вимогу представника поліції страхового полісу цівільно-правової відповідальності, чим порушено п.2.1. "ґ" Правил дорожнього руху України, приписами якого визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Будь - які докази наявності страхового полісу у позивача станом на 03.11.2016 року в матеріалах справи відсутні. Крім того позивачем у позовній заяві факт вчинення даного порушення заперечувався та на спростування факту вчинення вказаного правопорушення належних доказів ним надано не було. Зазначені обставини не були досліджені судом першої інстанції та правовий висновок з даного питання у рішенні суду першої інстанції відсутній.

Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП в ході розгляду справи не заперечувався позивачем та не був спростований належними доказами, а тому прийняття оскаржуваної постанови є правомірним.

Приписами ст. 36 КУпАП визначено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідальність за порушення п. 8.7.3 «е» ПДР України передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів

Відповідальність за порушення п.2.1. "ґ" ПДР України передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем при винесенні постанови визначено відповідальність позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене п.8.7.3 "е" Правил дорожнього руху України, в межах приписів ст. 36 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи, колегія суддів зазначає наступне.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час скоєння порушення та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені відповідно до Закону № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того, колегія суддів критично розцінює висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 18 КАС України, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутні частина 2 статті 122 та частина 1 статті 126 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє колегії суддів дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, а його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Блізніченко Олени Миколаївни - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 березня 2017 року по справі № 214/6657/16-а(2-а/214/219/16) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай