Справа № 591/5097/17
Суддя: Грищенко О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5097/17
Провадження № 2-а/591/546/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Антипенко Н.О., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, перекладача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області ОСОБА_6, ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області про скасування рішення про примусове повернення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Зарічного районного суду з зазначеним адміністративним позовом. Просить суд скасувати рішення головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області ОСОБА_6 про примусове повернення позивача з території України від 05.09.2017 року № 178. Позов мотивує тим, що при винесенні даного рішення були порушені законні права позивача, оскільки він не володіє українською мовою, а йому не було забезпечено перекладача. Крім того, вважає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття такого рішення.

В судовому засіданні позивач, користуючись послугами перекладача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача пояснив, що позивач був позбавлений права скористатися послугами перекладача, оскільки він не володіє українською мовою, чим були порушені його законні права. Рішення вважав таким, що винесено безпідставно.

Представник відповідача ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області в судовому засіданні проти позову заперечував та в його задоволенні просив відмовити.

Суд, заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05.09.2017 р. було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 за те, що він перебував на території України без документів на право проживання на території України , перевищивши дозволений термін перебування 90 днів на протязі 180 днів (а.с.30).

05.09.2017 р. начальником ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області була винесена постанова (а.с.31), згідно з якою ОСОБА_1 порушив п.п.2 п. 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України».

Як вбачається з постанови Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2017 року громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_1 Фаган було примусово видворено за межі території України строком на шість місяців (а.с.27-28).

05.09.2017 р. головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ОСОБА_5 державної міграційної служби в Сумській області ОСОБА_6 винесено рішення № 178 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_1. Вказане рішення мотивоване тим, що 09 серпня 2017 року № 591/4257/17 Зарічним районним судом м. Суми по справі № 591/4257/17 винесено постанову про примусове видворення за межі території громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_1 Фаган, ІНФОРМАЦІЯ_1, та затримання з метою забезпечення примусового видворення строком на шість місяців з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 04.09.2017 року до ОСОБА_5 ДМС України в Сумській області надійшов лист від окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» прикордонної служби України від 22.08.2017 року № 27/5703 щодо залишення громадянином ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_1 межі території України через пункт пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль» рейсом № 601 сполучення «Київ-Баку» 11 серпня 2017 року. 05 вересня 2017 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення ОСОБА_5 ДМС України в Сумській області знову було виявлено громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_1, який знаходився на території України без документів на право проживання, перевищивши дозволений термін перебування 90 днів на протязі 180 днів (а.с.24).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені в позові доводи позивача спростовані відповідачем. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, позивач, ознайомлюючись з ним особисто, власноруч письмово зазначив про те, що послуг перекладача не потребує та записав в протокол свої пояснення російською мовою, а отже, на думку суду, чітко розумів свої права та відмовився від послуг перекладача. Крім того, ознайомлюючись з рішенням про примусове повернення з України, позивач також власноруч, особисто письмово зазначив, що послуг перекладача не потребує. При цьому суд не може взяти до уваги доводи позивача в судовому засіданні про те, що він змушений був підписати ці документи та відмовитися від послуг перекладача, оскільки не розумів, що саме він підписує, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано. Як вбачається з постанови Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2017 року під час розгляду справи судом позивач в судовому засіданні особисто надавав пояснення суду і не користувався при цьому послугами перекладача. Крім того, відповідач після вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, а також рішення про примусове повернення з України не був позбавлений можливості у разі необхідності звернутися до перекладача за його перекладом, але цих заходів ним вжито не було. Отже, суду дійшов висновку, що позивач не скористався своїм правом на перекладача, хоча таке право йому було розяснено під час прийняття рішення про примусове повернення, а тому це не може бути підставою для скасування постанови.

Згідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Позивач на момент прийняття оскаржуваного рішення не мав підстав для законного перебування на території України, передбачених статтею 4 Закону, чи легального вибуття за її межі, працевлаштування в Україні.

Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно п 4. Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 №884, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 серпня 2015 р. за № 944/27389, під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Зазначений строк вважається не порушеним, якщо в межах цього 180-денного періоду іноземець перебував на території України не більше 90 днів.

У разі виявлення перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28 серпня 2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186.

Таким чином, позивач знаходився без документів на право проживання в Україні, перевищив дозволений термін перебування іноземця, який є громадянином держави з безвізовим порядком вїзду, 90 днів протягом 180 днів.

Частиною першою статті 26 Закону, встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. У оскаржуваному рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частина 2 цієї статті Закону передбачає, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Це рішення, згідно частини 4 цієї статті Закону може бути оскаржено до суду.

Відповідно до частин 5 та 6 зазначеної статті Закону, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Згідно пункту 1.5. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 (далі - Інструкція) іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення.

Згідно пункту 1.7. Інструкції примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобовязання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобовязання.

Оскаржуване рішення було оформлено згідно Додатку 1 Інструкції та згідно частини 6 пункту 2.1. цієї Інструкції один із його примірників негайно виданий іноземцю.

Згідно пункту 2.5 Інструкції рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис. Такої вимоги позивач не заявляв, натомість поставивши свій підпис, зазначив, що послуг перекладача не потребує.

Таким чином, на думку суду, рішення УДМС України в Сумській області від 05.09.2017 № 178 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_1, 18.04.1970 р.н, є законним, прийнятим у відповідності до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і не підлягає скасуванню.

Суд вважає, позовні вимоги є необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-11, 71, 161-163, 171-2, 183-7 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому у КАС України. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Грищенко