Справа № 338/342/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 вересня 2017 року м. Київ К/800/30934/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Калашнікова О.В., перевіривши касаційну скаргу Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Богорородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року у справі №876/7183/17 (№338/342/17) за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Богорородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті та служби в управлінні юстиції Івано-Франківської області.

Зобов'язано Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, час роботи на посаді начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, що складає 3 роки 4 місяців 6 днів, та половину терміну навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1981 року, що складає 1 рік 9 місяців.

Зобов'язано Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 06 жовтня 2016 року провести ОСОБА_1 перерахунок, нараховувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з подальшим перерахунком у випадку зміни заробітної плати діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

У касаційній скарзі скаржник ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з такого.

Судами встановлено, що позивач працював на посаді судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду до 03 жовтня 2016 року, наказом №115-00 від 03 жовтня 2016 року відрахований із штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду на підставі Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку.

27 жовтня 2016 року розпорядженням відповідача йому призначено і виплачується довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 80% від заробітку. При призначені довічного грошового утримання відповідач зарахував йому стаж роботи на посаді судді 18 років 3 місяці 15 днів і військову службу 1 рік 11 місяців 2 дні.

З 01 вересня 1977 року по 01 липня 1981 року, позивач навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, про що свідчить копія диплому.

З 25 серпня 1999 року по 01 лютого 2007 року позивач працював на посаді начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, з 01 лютого 2007 року по 21 травня 2007 року - на посаді начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області. Керівництво та контроль за діяльністю судів області Головне управління юстиції в Івано-Франківській області здійснювало до 31 грудня 2002 року.

Не погоджуючись з розміром щомісячного довічного грошового утримання, позивач 13 квітня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Харківському юридичному інституті 1 рік 9 місяців та 7 років роботи на посаді начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, проте листом від 11 травня 2017 року позивачу було відмовлено у задоволенні зазначеної заяви.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Положеннями пп. 3-1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» визначено, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, що діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Відтак, суди, встановивши, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1981 року, що складає 1 рік 9 місяців 0 днів, та час роботи на посаді начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, що складає 3 роки 4 місяці 6 днів, з врахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 18 років 3 місяці 15 днів та військову службу 1 рік 11 місяців 2 дні, що в загальному складає 25 років 3 місяці та 23 днів, та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та-або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, зазначена касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 211, 213, п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Богорородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року у справі №876/7183/17 (№338/342/17) за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Калашнікова