Справа № 818/1223/17
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 р. Справа №818/1223/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соколова В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І.,
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1223/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Угроїдський цукровий завод") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якому просить:
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.90-91) та зазначив, що позивачу було відмовлено в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік, оскільки станом на 1 січня 2017 року за ним рахувався податковий борг в сумі 222399,21 грн.
Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.
У судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Угроїдський цукровий завод" є юридичною особою, зареєстрованою згідно із законодавством України сільськогосподарським товаровиробником, частка сільгоспвиробництва у загальній діяльності якого станом на останню звітну дату сягає 99,6 %. Позивач від дати заснування сплачував фіксований сільськогосподарський податок, після набуття чинності змінами до Податкового кодексу України у 2016 році став платником єдиного податку 4 групи.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку і звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку і на умовах, встановлених Податковим кодексом України, з одночасним спрощенням ведення обліку та звітності.
Суб'єкт підприємницької діяльності вправі самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо він відповідає встановленим Податковим кодексом критеріям.
Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України субєкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.
Зокрема, до четвертої групи платників єдиного податку відповідно до п.п. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України належать сільськогосподарські підприємства, частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 %.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до вимог підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 статті 298 Податкового кодексу України.
Згідно положень п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку па поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки. контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;
- розрахунок частки сільськогосподарського виробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Отже, платники єдиного податку четвертої групи щорічно зобов'язані підтверджувати статус платника єдиного податку, для чого до 20 лютого поточного року подають пакет документів, визначений п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримано вказані вище умови Податкового кодексу України та 17.02.2017 надано до відповідача в електронній звітності необхідну інформацію та документи, що підтверджується квитанціями про доставлення документів (а.с.27-78). Зазначені документи направлялися відповідачеві та Лебединському відділенню Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, що є контролюючим органом за місцем розташування земельних ділянок 17 лютого 2017 року.
Отже, відмова ГУ ДФС у Сумській області у підтвердженні позивачеві статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2017 році обґрунтована виключно наявністю несплаченого податкового зобовязання.
Разом з тим, п.п. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб'єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Проте, відповідно до п.п. 1 п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України невідповідність субєкта господарювання вимогам статті 291 Податкового кодексу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.
При цьому жодних подібних рішень ГУ ДФС у Сумській області щодо позивача не приймало.
Відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
- подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у звязку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ;
- припинення юридичної особи (крім перетворення) відповідно до закону;
- у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України;
- якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75%.
В свою чергу, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, встановлено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, серед іншого, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів
Так, п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого субєкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у субєкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи Податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким субєктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з аналізу вказаних вище норм Податкового кодексу України, наявність боргу на 1 січня поточного року є підставою відмови у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи, тобто у набутті такого статусу, лише для тих сільськогосподарських товаровиробників, хто вперше його набуває, і не поширюються на анулювання реєстрації платником податку.
Отже, з підстав наявності податкового боргу у заявника - сільськогосподарського підприємства з часткою сільгоспвиробництва 75 % і вище може бути відмовлено лише при реєстрації платником єдиного податку четвертої групи.
Разом з тим, оскільки позивач вже набув статусу платника єдиного податку четвертої групи, зареєстрований як такий і ця реєстрація є безстроковою, а не відбувається щорічно, то позбавити його цього статусу можна лише анулювавши реєстрацію платником єдиного податку, а тому, відмовивши позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік, відповідач порушив наведені вище вимоги Податкового кодексу України.
Рішення про анулювання реєстрації може бути прийняте з вичерпних підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, до яких не належить підстава, яка зазначена відповідачем у листі № 5797/18-19-12-03 від 20.03.2017.

Варто зазначити, що посадові особи податкового органу некоректно ототожнюють процес "набуття" статусу платника податку та "підтвердження" даного статусу.

Із аналізу глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» Податкового кодексу України можна зробити висновок, що законодавець чітко розмежовує поняття та порядок набуття з підтвердженням статусу платника єдиного податку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган влади повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що дії ГУ ДФС у Сумській області, виражені у відмові в підтвердженні ТОВ "Угроїдський цукровий завод" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік є протиправними, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання таких дій протиправними та зобов'язання підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд не може перебирати на себе повноваження іншого державного органу (у даному випадку ГУ ДФС у Сумській області), оскільки виключно до компетенції податкового органу входить обов'язок внесення до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомостей про платника єдиного податку.

На переконання суду, для захисту порушених прав позивача достатнім є визнання протиправними дії ГУ ДФС у Сумській області, виражених у відмові в підтвердженні ТОВ "Угроїдський цукровий завод" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік та зобов'язання підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік, а тому, позовні вимоги в частині зобовязання ГУ ДФС у Сумській області вирішити питання щодо внесення до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомостей про ТОВ "Угроїдський цукровий завод" як платника єдиного податку IV групи на 2017 рік та надати відповідний витяг з Єдиного державного реєстру платників єдиного податку не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №149 від 22.08.2017 (а.с.3).

Таким чином, ТОВ "Угроїдський цукровий завод" необхідно відшкодувати з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 3200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, виражені у відмові в підтвердженні Товариству з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" () статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" () статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" () з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області () витрати зі сплати судового збору в сумі 3200,00 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 02.10.2017 року.