Справа № 357/9700/17
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9700/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 23.08.2017 року мотивуючи тим, що являється інвалідом 2 групи, відповідно до висновку обласної спеціалізованої МСЕК причиною інвалідності є захворювання, повязане з впливом аварії на ЧАЕС. Вона має посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В-П № 653564, яке видано ОСОБА_3 обласною державною адміністрацією 27.11.1998 року та є чинним на даний час. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року було задоволено її позов, визнано протиправною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті її документів для направлення до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації щодо вирішення питання про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та зобовязано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти відповідні документи для подальшого внесення подання до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації щодо встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. На виконання постанови суду виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вніс подання до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, про видачу їй посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Листом від 10.05.2017 року № 05-59-1023 відповідач повідомив про відмову у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Відмова мотивована тим, що 28.12.2014 року Верховна ОСОБА_4 України прийняла Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України, на підставі якого виключено абз. 5 ч.2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Цим же Законом із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено ст.. 23, яка передбачала компенсації та пільги громадянам віднесеним до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Відповідач вважає, що вона на даний час не проживає на території забрудненої зони, а тому не належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Позивач просить визнати протиправною відмову ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації щодо відмови у встановленні їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення; зобов'язати відповідачів встановити їй статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати відповідне посвідчення.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі представників до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов до суду не подали.

Суд, в порядку ч. 4 ст. 128 КАС України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Скородня, Єльського району, Гомельської області, з 24.04.1985 року зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с.12-13), має посвідчення громадянина, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-П № 653564, видане ОСОБА_3 обласною державною адміністрацією 27.11.1998 року (а.с.10).

07.07.2016 року Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України (а.с.9) позивачу було видано експертний висновок № 37 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, яким встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

08.09.2016 року позивач отримала довідку АВ № 0513588 до акта огляду МСЕК (а.с.8), відповідно до якої, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 08.09.2016 року - довічно, причиною якої є захворювання повязане з впливом аварії на ЧАЕС.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року, яка набрала законної сили 16.03.2017 року ( а.с. 19-21), у справі № 357/13098/17, за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, визнано протиправною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті документів ОСОБА_1 для вирішення питання про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та зобовязано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1 для вирішення питання про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зобовязано виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1 та внести подання до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зобовязано ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації розглянути вказане подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Листом від 10.05.2017 року № 05-59-1023 ( а.с. 18), ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року, з урахуванням ухвали ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 року, розглянув подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, яке надійшло 04.05.2017 року та відмовив позивачу у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, мотивуючи тим, що 28.12.2014 року Верховна ОСОБА_4 України прийняла Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України, на підставі якого виключено абз. 5 ч.2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Цим же Законом із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено ст. 23, яка передбачала компенсації та пільги громадянам віднесеним до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та відповідне посвідчення діє на час проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, позивач, враховуючи зміни у законодавстві, з 01.01.2015 року не проживає на території забрудненої зони та до потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії не належить, а її посвідчення фактично втратило чинність. Причинний зв'язок захворювання та інвалідність з наслідками Чорнобильської катастрофи позивачу було встановлено після набуття чинності Закону про внесення змін від 28.12.2014 року № 76-VIII, тобто за відсутності статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст.ст. 9,11,14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Стаття 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 зазначеної статті підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20 січня 1997 року.

Відповідно до п.п.1,2, 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що в звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 року жодна з наведених вище правових норм чинність не втратила та діє в редакції, вказаній вище в постанові суду.

Таким чином, посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії видане позивачу ОСОБА_3 обласною адміністрацією, дане посвідчення уповноваженим органом не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається чинним.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року виключено абзац 5 ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Закон набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Однак, зазначена норма жодним чином не впливає на спірні правовідносини.

Як передбачено п.10 Порядку, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, здійснюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як зазначалося вище, дана довідка позивачем була надана, причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи щодо позивача встановлено експертною комісією.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд дійшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 року.

А тому виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 року відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 року.

Враховуючи викладене, а саме те, що у позивача наявні документи, необхідні для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а також чинність норм законодавства, що дозволяють здійснити захист прав позивача, суд вважає необґрунтованою відповідача у видачі посвідчення для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки в статтях 14 та 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Хоча позивач проходила огляд в МСЕК у 2016 році, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ, однак для вирішення питання про встановлення позивачу статусу потерпілого 1 категорії не має правового значення факт проходження позивачем огляду у МСЕК після 01.01.2015, оскільки на момент проходження огляду МСЕК позивач мала статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у неї довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши все вищенаведене суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації відмовляючи позивачу у вирішенні питання щодо надання їй відповідного статусу та видачі відповідного посвідчення, діяв всупереч приписам норм Законів України та підзаконних нормативно-правових актів.

Згідно з Рекомендаціями ОСОБА_4 Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_4 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача ОСОБА_3 обласної державної адміністрації в частині організації та координації роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за своєю правовою природою є дискреційним.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 №5203-VI (далі - Закон № 5203-VI) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 8,19,22 Конституції України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постановою КМУ від 20 січня 1997 року № 51 " Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 6, 17, 71, 158-163,167,185,186,267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Зобов'язати ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації та ОСОБА_3 обласну державну адміністрацію повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та встановити ОСОБА_1 статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй відповідне посвідчення.

Зобов'язати ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації подати протягом місяця з дня набрання постанови законної сили звіт про виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_5