Справа № 809/968/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9188/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Куціль С. І.,

представника відповідача Державної судової адміністрації України

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі № 809/968/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Івано-Франківської області, Державної судової адміністрації України про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна казначейська служба України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Івано-Франківської області, Державної судової адміністрації України, в якому просив визнати неправомірною відмову Апеляційного суду Івано-Франківської області щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні з посади судді у звязку з виходом у відставку відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII), зобовязати Апеляційний суд Івано-Франківської області провести нарахування та виплату йому такої допомоги у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за 23 роки роботи на посаді судді без сплати податку та визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування Апеляційного суду Івано-Франківської області на 2016 рік для здійснення виплат належної йому суми вихідної допомоги при звільненні з посади судді у звязку з виходом у відставку.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при звільненні з посади судді у звязку з виходом у відставку він мав право на отримання вихідної допомоги без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку відповідно до Закону № 2862-XII, однак відповідач виплатив йому таку допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою відповідно до статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Державної судової адміністрації України в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Решта осіб, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача - Державної судової адміністрації України, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 16 червня 1990 року по 03 липня 2000 року працював суддею Долинського районного суду Івано Франківської області, з 04 липня 2000 року по 18 липня 2011 року головою Галицького районного суду Івано Франківської області, з 19 липня 2011 року по 15 грудня 2016 року - суддею Апеляційного суду Івано Франківської області.

Рішенням Вищої ради юстиції від 08 грудня 2016 року № 3053/0/15-16 ОСОБА_2 звільнено з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Івано Франківської області від 14 грудня 2016 року № 03-04/254 відповідно до вказаного рішення ОСОБА_2 відраховано зі складу Апеляційного суду Івано Франківської області.

При цьому, позивачу була виплачена вихідна допомога у розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою відповідно до статті 143 Закону № 1402-VIII.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату звільнення позивача з посади судді виплата вихідної допомоги судді була передбачена в іншому розмірі, аніж встановлено Законом № 2862-XII.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

15 грудня 1992 року було прийнято Закон України № 2862-XII, частина третя статті 43 якого встановлювала, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

30 грудня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), частиною першою статті 136 якого було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Разом з тим, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ (підпункт 1 пункту 28 розділ ІІ), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, виключено статтю 136 із Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення щодо неконституційності вказаного вище Закону в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Конституційним Судом України не приймалося.

Разом з тим 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, згідно з яким статтю 126 Конституції України викладено в новій редакції, зокрема пунктом 4 частини шостої якої встановлено, що подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням є підставою для звільнення судді.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 131 Конституції України у редакції цього ж Закону в Україні діє ОСОБА_2 рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Також 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон № 1402-VIII, положеннями частини першої статті 143 якого передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами права, чинними на момент реалізації позивачем права на відставку.

Враховуючи те, що на момент виходу позивача у відставку чинними були положення Закону № 1402-VIII, то відповідно і виплата вихідної допомоги повинна здійснюватися йому в розмірі передбаченому вказаним законом.

Отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі № 809/968/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 02 жовтня 2017 року.