Справа № 291/809/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Руденко З.Б.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"03" жовтня 2017 р. Справа № 291/809/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від "19" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Ружинського районного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у наданні статусу інваліда війни та просив зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області визнати його інвалідом війни та видати посвідчення встановленого зразка. Обґрунтовував позовні вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, був задіяний на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: на погрузці піску вертолітної площадки в кар'єрі с.Лелів у складі формувань Цивільної оборони. На даний час є інвалідом третьої групи безстроково внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення. Дії відповідача щодо відмови у встановленні такого статусу та видачі посвідчення вважає протиправними.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 19.08.2017 позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області встановити ОСОБА_3 статус інваліда війни відповідно до п.9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видати посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що Інформаційна довідка Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської облдержадміністрації та Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської міської держадміністрації про участь у формуваннях ЦО не містить дані про розпорядчий документ (наказ або розпорядження) щодо залучення позивача до формувань Цивільної оборони та усі відомості про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що суперечить роз'ясненням Міністерства праці та соціальної політики України від 25.05.2009р. за № 031-/0/15-09/014.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ( категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії А НОМЕР_1, виданого 24.03.2005р. Житомирською обласною державною адміністрацією, вкладкою до посвідчення № НОМЕР_2 ( а.с.53).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серії ЖИА № 104797 від 16.04.2010р. ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи безстроково, причина інвалідності - захворювання так - пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ( а.с.55).

Відповідно до довідки № 102, виданої 27.11.1992р. Іванківським міжколгоспним підприємством по виробництву кормів, позивач з 28.04.1986р. по 04.05.1986р. був безпосередньо зайнята на роботах по погрузці піску в с.Лелів і йому була виплачена додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986р. за № 207-7 (а.с.56).

В червні 2017 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської райдержадміністрації Житомирської області з заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 13.07.2917р. № 1079/09 Управління праці та соціального захисту населення Ружинської райдержадміністрації Житомирської області відмовлено позивачу у встановленні статусу інваліда війни на підставі п.9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з посиланням на те, що відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціального захисту населення від 25.05.2009р. № 031-/0/15-09/014 для встановлення зазначеного статусу ОСОБА_3 необхідно надати розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення його до складу вказаного формування та відомості про роботу, яку він виконував. Крім того, в листі зазначено, що законодавством України не передбачено створення Комісії з питань підтвердження участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської облдержадміністрації та Головного управління з питань надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову. Суд вважав безпідставним посилання відповідача на те, що позивач не надав документального підтвердження перебування його у складі Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року, до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу інваліда війни є довідки, що надаються Управліннями з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і підтверджують залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв'язок інвалідності із захворюванням, пов'язаним з цією аварією.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 року № 90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Відтак є підстави для висновку про те, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізованої, створювались саме з метою виконання робіт з ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Крім того довідкою Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації №01-08/232 від 17.03.2009 (а.с.8) та інформаційними листами Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 21.03.2017 №01.1-14/506-3 та № №01.1-14/508 (а.с. 12,15) підтверджено участь позивача ОСОБА_3 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формування Цивільної оборони .

Зазначене спростовує доводи відповідача про неналежність позивача до формувань Цивільної оборони.

Пунктами 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від12.05.1994р. № 302 визначено, що "Посвідчення інваліда війни" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Судом встановлено, що позивач є особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони, з 28.04.1985р. по 04.05.1986р. був безпосередньо зайнята на роботах по погрузці піску в с.Лелів, йому була виплачена додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986р. за № 207-7, останній має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на присвоєння статусу інвалід війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачу відповідного посвідчення.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20.07.2011 року у справі № К-36579/10, від 29.05.2014 року у справі № К/9991/4541/11, від 13.04.2017р. у справі № 537/6144/16-а.

Відповідач, на якого відповідно до ст. 71 КАС України покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення, не надав доказів на підтвердження відсутності формувань Цивільної оборони на ЧАЕС в зазначений період та не спростував факту участі позивача в складі зазначеного формування.

Також судова колегія вважає необхідним зазначити, що роз'яснення Міністерства праці та соціального захисту населення України від 25.05.2009р. № 031-/0/15-09014 та роз'яснення Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14.08.2006 року № 04-9492/281, на які посилається апелянт, не є нормативними актами, носять інформаційний характер, та суперечать нормі ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення, постанову Ружинського районного суду Житомирської області від "19" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області вул.Бірюкова, 2, смт.Ружин, Житомирська область,13601

- ,