Справа № 278/984/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зубчук І.В.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" жовтня 2017 р. Справа № 278/984/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "21" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Сінельникова Максима Віталійовича про скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з вищезазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову №444075 від 15.04.2017 року інспектором роти №2 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП Сінельникова М.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що відповідачем незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноваженний розглядати такі справи. Даними діями відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив процедуру розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стало підставою для подачі даного адміністративного позову.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.06.2017 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях складу правопорушення.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2017 року о 20 год. 40 хв. у м.Житомирі, вул.Михайлівська 20, ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.33 "Пішохідна зона" та здійснив подальший рух в межах дії знаку, чим порушив п.8.4 Г ПДР України, в зв'язку з чим інспектор роти №2 батальйону м.Житомира ДПП молодший лейтенант поліції Сінельниковим М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №444075 від квітня 2017 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як передбачено ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306(із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9.Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.1 р. III Інструкції №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення» виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статтею 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим; області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Інспектором, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення, а саме за відповідною адресою: м.Житомир, вул.Київська, 20/20.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що на диску DVD, наданому відповідачем містяться кілька відеофайлів, які здійснені нагрудною відеокамерою (відеореєстратором).

Зі змісту диску DVD вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом наявне порушення ним правил дорожнього руху України.

Окрім того, при зупиненні позивача працівниками поліції, останньому було роз'яснено його права. Так само, зазначений запис містить і пояснення позивача щодо вчиненого правопорушення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що надані відповідачем відеозаписи, які містяться на диску, є належним доказом в розумінні ст. 251 КпАП України.

В даному випадку позивач порушив вимоги дорожнього знаку 5.33 розділу 33 додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила), «Пішохідна зона» інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами. Дія знака поширюється на всю позначену ним територію.

Вимоги и. 8.4.Г Правил дорожнього руху, зазначають, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Пункт 26.3 Правил дорожнього руху передбачає, що «у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколясках:), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водїї-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Згідно наданого позивачем договору про надання послуг від 01 квітня 2017 року неможливо встановити, що він там працює. Оскільки саме позивач виступає замовником по даному договору і просить у Виконавця надання послуг, а саме:

- проведення перед рейсового медичного огляду;

- проведення перед рейсового технічного огляду транспортного засобу Замовника;

- стоянка автомобілів;

- інформаційні послуги радіо-таксі.

Жодної інформації, що позивач на Виконавця працює даний договір підтвердити не може, крім того даний договір не підтверджує право позивача вїзду, порушуючи вимоги дорожнього знаку 5.33 «Пішохідна зона».

Таким чином, посилання позивача на відсутність суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, суд вважає не обґрунтованим.

У статті 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, які встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів. До речових доказів законодавець відносить, зокрема, магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію. Про обставини, які мають значення для справи. Отже, відеозапис віднесено до категорії речових доказів.

У статті 80 КАС України визначено, що речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Тобто відеозапис є різновидом речових доказів.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції м.Житомир Державної патрульної поліції молодший лейтенант поліції Сінельников М.В. під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №444075 від 15.04.2017 та притягнення до адміністративної відповідальності, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "21" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Сінельников Максим Віталійович АДРЕСА_2

4- ОСОБА_6 АДРЕСА_3 - ,