Справа № 127/11565/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11565/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

04 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 БУПП у м. Вінниці лейтенанта поліції Жилкевича Сергія Васильовича про скасування постанови серії АР №583368 від 15.05.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 БУПП у місті Вінниці лейтенанта поліції Жилкевича Сергія Васильовича щодо скасування постанови серії АР № 583368 від 15.05.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

До початку судового засідання до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду даної справи, яке мотивовано тим, що останній не має змоги з'явитись в судове засідання, призначене на 04.10.2017 року, в зв'язку з хворобою.

Судова колегія апеляційної інстанції на разі не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 оскільки заявником жодних належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних у ньому обставин суду не надав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

В даному випадку, розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга ппідлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.05.2017 року інспектором роти № 1 БУПП у м. Вінниці лейтенантом поліції Жилкевичем С.В. було винесена постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_2 15.05.2017 року в м. Вінниці по вул. Андрія Шептицького, 137, здійснював керування автомобілем НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив п. 2.1 та п. 2.1.б ПДР України.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Вінниці лейтенантом поліції Жилкевичем Сергієм Васильовичем було з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 126 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом за відсутності відповідних дозвільних документів.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.2.1 (а, б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

В ході здійснення апеляційного перегляду даної справи, судова колегія апеляційної інстанції вважає за доцільне звернути увагу на положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", якою визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності було виявлення працівником Національної поліції України факту керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Тобто, відповідачем було виявлено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого підпадають під дію ч. 1 ст. 126 КУпАП та за скоєння якої встановлюється адміністративна відповідальність.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст.283 КУпАП, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

В даному випадку, як було з'ясовано судовою колегією в ході дослідження наявних матеріалів справи, відповідачем не було надано до суду першої інстанції жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б саме факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення.

Зокрема, в ході перегляду відеозапису, наданого відповідачем в підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, судовою колегією не встановлено жодних обставин, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, на вказаному відеозапису не зафіксовано, а ні моменту керування позивачем транспортним засобом, а ні моменту виявлення працівником поліції факту відсутності у позивача посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. До того ж, наявний в матеріалах справи відеозапис позбавлений будь-якого звукового супровіду, що також позбавило суд можливості з'ясувати хоча б зміст розмови між учасниками подій, які мали місце 15.05.2017 року у м. Вінниці по вул. А.Шептицького, 137, за участю позивача та працівника поліції.

Окрім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги позивача, зокрема пояснень останнього по суті досліджуваних обставин, він на момент звернення до нього працівників патрульної служби з вимогою про надання посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ не був учасником дорожнього руху, оскільки керування автомобілем на той час не здійснював, двигун був вимкнений. Самого факту зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції у м. Вінниці по вул. А.Шептицького, 137, за кермом якого перебував позивач не було.

Отже, відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження встановленого за допомогою технічного приладу адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Будь-яких інших доказів щодо того, що позивач здійснював керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив вимоги п.2.1.а та 2.1.б ПДР України, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, адміністративного протоколу, тощо, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Колегія суддів зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем не було надано належних доказів в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність, що позивачем порушено ПДР України, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова та відеозапис, не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Тому колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, лейтенантом поліції Жилкевичем С.В. не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у постанові, а саме факту вчинення адміністративного правопорушення.

В даному випадку відсутня належна доказова база, яка б підтверджувала факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовувала правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій відповідача, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 583368 від 15.05.2017 року, ухваленої відповідачем, відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була прийнята уповноваженою особою без з'ясування всіх обставин справи, визначених ст.280 КУпАП.

Що ж стосується вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то судова колегія апеляційної інстанції вважає, що останні задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Поряд із цим даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2017 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про наявність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 БУПП у м. Вінниці лейтенанта поліції Жилкевича Сергія Васильовича про скасування постанови серії АР №583368 від 15.05.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР №583368 від 15.05.2017 року, винесену відносно ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.