Справа № 820/2000/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 р. № 820/2000/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Боднар І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, треті особи, які не заявляють вимог на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 29916277 від 17.11.2011 року, виданої Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Також, представник позивача разом з позовною заявою надав клопотання про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказаний арешт нерухомого майна обмежує права позивача як іпотекодержателя, статус якого позивач набув за договором, яким ПАТ "УкрСиббанк" відступило права вимоги за зобовязанням ОСОБА_1 за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, однак разом із позовними вимогами просив суд в разі не прибуття уповноваженого представника розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Також матеріали справи містять письмові заперечення проти позову, в яких представником відповідача вказано, що проти заявленого позову відповідач заперечує в повному обсязі, оскільки на виконанні у відділі перебувають ще 3 виконавчих провадження з виконання виконавчого листа №2-3235, виданого 19.07.2011 Орджонікідзевським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на загальну суму 970,60 грн на користь ПАТ "УкрСибБанк". Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було вчинено передбачені законодавством дії спрямовані на виконання судового рішення, в тому числі накладено і арешти на майно боржника. Відтак, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.08.2008 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов договору № 0 банк надає позичальнику кредит у розмірі 34000,00 доларів США.

Як вбачається із розділу 2 зазначеного договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається застава нерухомості (будівлі, споруди, приміщення), а саме ізольована квартира №38, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 39,4 кв.м, знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Роганська, будинок №100-Б, та є власністю ОСОБА_1, а також приймається порука ОСОБА_2.

Так, в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1, ОСОБА_2 (іпотекодавцями) укладено договір іпотеки від 11.08.2008.

За умовами вище вказаного договору іпотеки від 11.08.2008 іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №0 житлову нерухомість, однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Ринкова вартість предмету іпотеки становить 247900,00 грн.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що обтяження згідно з іпотечним договором від 11.08.2008 відступлено ТОВ "Кей-Колект" та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

Судом встановлено, що ПАТ "УкрСиббанк" 12.12.2011 відступило товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника по кредитному договору № 0 від 11.08.2008.

Також, між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.12.2011, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей-Колект" свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника по іпотечному договору від 11.08.2008.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу 20.03.2017 при зверненні до нотаріуса стало відомо, що все майно третьої особи ОСОБА_1, в тому числі і нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 11.08.2008, а саме однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №29916277 від 17.11.2011, яка видана Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №29916277 по виконанню виконавчого листа виконавчого листа №2-3235, виданого 19.07.2011 року Орджонікідзевським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на загальну суму 970,60 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк".

Водночас, як встановлено судом на виконанні у відділі також перебувають за вказаним рішенням суду виконавче провадження №29915222 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 328364,55 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк", виконавче провадження №29917030 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 328364,55 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк", виконавче провадження №29918385 про стягнення з ОСОБА_2 суми витрат в розмірі 910 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк".

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною першою ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Абзацом 2 частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до відповідача із заявами про накладення арешту на майно боржників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

Згідно частини 1 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження тощо.

Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином, державним виконавцем правомірно, на момент примусового виконання виконавчого листа №2-3235/10, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" витрат по сплаті судового збору 1700 грн. по 850 грн з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи 120 грн по 60 грн з кожного, накладено арешт на майно боржника, а саме на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд зазначає, що нерухоме майно, що належить боржнику є предметом іпотеки.

Згідно з приписами ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу норм законодавства, суд приходить до висновку, що державний виконавець знімає арешт майна лише у разі закінченні виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Тобто, законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту.

У даному випадку, судом встановлено, що на виконанні у відділі ще перебуває виконавче провадження №29916277 по виконанню виконавчого листа виконавчого листа №2-3235, виданого 19.07.2011 року Орджонікідзевським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на загальну суму 970,60 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк". Також на виконанні у відділі перебувають за вказаним рішенням суду виконавче провадження №29915222 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 328364,55 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк", виконавче провадження №29917030 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 328364,55 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк", виконавче провадження №29918385 про стягнення з ОСОБА_2 суми витрат в розмірі 910 грн на користь ПАТ "УкрСиббанк".

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частиною 8 статті 54 даного Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина 1).

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки (частина 2).

Суд, враховуючи аналіз зазначених норм права, зазначає, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Вказані положення нормативно правових актів визначають дотримання спеціального порядку, встановленого законом для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Таким чином, наявність чинного арешту на майно, переданого в іпотеку, не створює перешкод для першочергового задоволення, забезпечених іпотекою вимог позивача за рахунок предмета іпотеки. Чинність постанови серія та номер: 29916277 від 17.11.2011 року, яка винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого документу, за яким стягувачем є інші особи, а не позивач як іпотекодержатель, не змінює та не скасовує права позивача на першочергове задоволення своїх грошових вимог.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши наявні докази у матеріалах справи, оскільки у межах спірних правовідносин не підтверджено протиправність накладення арешту на майно третіх осіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, треті особи, які не заявляють вимог на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников