Справа № 336/7500/16-а (2-а/336/56/2017)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2017 рокусправа № 336/7500/16-а (2-а/336/56/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1, пенсію відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та враховувати всі відповідні надбавки, підвищення, збільшення, як інваліду війни ІІ групи починаючи з 22.11.2016 року;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року адміністравтиний позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, пенсію по інвалідності з урахування вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію з 22.11.2016 року відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням всіх надбавок, підвищень, збільшень, як інваліду війни ІІ групи та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте в судове засідання не з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя та з 03 серпня 2010 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1995 року №2262, статтею 21 якого визначено, що розмір пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються інвалідам II групи 80% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

22 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію згідно із вимогами ч.3 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 4739 грн. 50 коп., яка складається з основної пенсії у сумі 3390 грн., підвищень на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 21 Закону та Постанови Кабінету Міністрів України №1381 та Закону України «Про підвищення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».

Листом № 287/Т-1 від 05.12.2016 року УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя повідомлено ОСОБА_1 про порядок переведення з одного виду пенсії на інший та про розмір пенсії, який нараховується позивачу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії у розмірах, які визначено ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що одним із видів пенсії є пенсія по інвалідності.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких повязана з репресіями, встановлюється: інвалідам I та II груп у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам III групи у розмірі півтори мінімальних пенсії за віком.

Відповідно до статей 10, 28, 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. За наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Перехідними положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з вимогами ст.ст. 5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» встановлено, що починаючи з 1 травня 2004 року, необхідно передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: інвалідам війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону.

Таким чином, оскільки позивач у поданій до УПФУ заяві не висловлював бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії, який не передбачений чинним законодавством, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Стосовно позовних вимог щодо компенсації витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому приписами ч.1 ст. 90 КАС визначено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 КАС України зазначено, що у разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення та отримання позивачем безоплатної правової допомоги, а також відсутні докази звільнення позивача від оплати надання йому правової допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позову в частині компенсації витрат на правову допомогу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2017 року по справі № 336/7500/16-а(2-а/336/56/2017)- скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай