Справа № 274/1373/17
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

cправа № 274/1373/17
провадження № 2-а/0274/137/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.09.2017 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді: Замеги О.В., з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Бердичівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у якому просила визнати дії Бердичівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років неправомірними та зобов'язати Бердичівське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити їй пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, з 08.02.2017 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що відповідно до наказу № 21 від02.07.1990 року вона була прийнята в пришкільний піонерський табір обкому профспілки працівників освіти при Бердичівській школі - інтернат для дітей-сиріт, що залишились без піклування батьків на посаду загонового вожатого на повну ставку з 02.07.2007 року, а згідно наказу № 24 від 13.08.1990 року переведена на посаду вожатого, де працювала по 31.08.1990 року. В подальшому, з початком навчального року, згідно наказу № 208-к від 20.08.1990вона була прийнята на посаду вихователя Бердичівської спецшколи-інтернат для дітей сиріт з 01.09.1990 року на якій працювала до 31.03.1990.Згідно наказу № 38 від 31.03.2016 року вона була звільнена з посади вихователя за угодою сторін. Станом на 01.01.2016 року спеціальний стаж роботи складає 25 років 6 місяців і 2 дні, що дає їй право на пенсію за вислугою років. 08.02.2017 року вона звернулась до Бердичівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої було долучено документи, що підтверджують право на таку пенсію. З огляду на те, що до трудової книжки не було внесено записи про роботу на посадах загонової вожатої та вожатої в пришкільному піонерському таборі при Бердичівській школі-інтернат для дітей-сиріт в період часу з 02.07.1990 року по 31.08.1990 року нею було надано відповідну довідку з місця роботи про підтвердження трудового стажу. За результатами розгляду заяви Бердичівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України було відмовлено в призначенні пільгової пенсії в зв'язку з відсутністю, необхідного спеціального стажу роботи, оскільки до спеціального стажу роботу їй не зараховано період з 02.07.1990 року по 31.08.1990 року на посадах загонової вожатої та вожатої.

Вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки посади піонерський вожатий, вожатий пришкільного піонерського табору та педагог-організатор є спорідненими (однотипними) назвами посад, які передбачають виконання ідентичних трудових функцій, робота на яких передбачає право на отримання пенсії за вислугу років згідно чинного законодавства на час праці на таких посадах.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених у заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, з підстав наведених у запереченнях. Мотивуючи тим, що позовна вимога про зобовязання судом призначити позивачці пенсію є втручанням у дискреційні повноваження Пенсійного фонду України, оскільки призначення позивачці пенсії є виключною компетенцією Бердичівського обєднаного Пенсійного фонду України в Житомирській області. Крім того до заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 було додано довідку від 31.01.2017 № 40 про період роботи в пришкільному таборі КНЗ „Бердичівська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат вожатою з 02 липня 1990 року по 31 серпня 1990 року. Праця на цих посадах не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 04.11.1993, з відповідними змінами. ОСОБА_2 не має необхідних 25 років і 6 місяців станом на 01 січня 2016 року спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, відповідно до пункту „е статті 55 ЗУ „Про пенсійне забезпечення, оскільки її спеціальний стаж складає 24 роки 7 місяців 3 дні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 01.09.1990 року призначена на посаду вихователя Бердичівської спеціальної школи - інтернат для дітей сиріт і 31 березня 2016 року звільнена з КНЗ „Бердичівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки(а.с . 9, 16).

08.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Бердичівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої було долучено документи, що підтверджують її право на таку пенсію, в тому числі трудову книжку та довідки з місця роботи( а.с .11).

17 лютого 2017 року Бердичівське обєднане управління Пенсійного фонду України відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки період роботи в пришкільному таборі КНЗ „Бердичівська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат з 02 липня 1990 року по 31 серпня 1990 року на посаді загонного вожатого та вожатого не підлягає зарахуванню до спеціального стажу. ОСОБА_2 не має необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, відповідно до пункту „е статті 55 ЗУ „Про пенсійне забезпечення. Її спеціальний стаж складає 24 роки 7 місяців 3 дні( а.с. 12-13).

Відповідно до довідки КНЗ „Бердичівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 160 від 23.03.2017 року в ОСОБА_2 період часу з 02.07.1990 р. по 12 серпня 1990 р.(наказ № 21 від 02 липня 1990 року) працювала на повну ставку загонним вожатим, а з 13.08.1990 року по 31.08.1990 року вожатим в пришкільному піонерському таборі при Бердичівській школі-інтернат для дітей-сиріт(а.с. 10).

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років працівникам освіти за наявності спеціального стажу роботи, який станом на 01 січня 2016 року мав бути не менше 25 років 6 місяців, за Переліком затвердженим Кабінетом ОСОБА_4 України, незалежно від віку. Пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи. До спеціального стажу зараховується час роботи на посадах у відповідних закладах і установах, віднесених до Переліку за умови, що ця робота є основною.

Перелік закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений відповідно до постанови КМУ від 04.11.1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою КМУ від 26.09.2002 року № 1436 (надалі - Перелік).

Згідно Переліку до спеціального стажу зараховується робота в загальноосвітніх навчальних закладах на посадах вихователів та педагогів- організаторів.

Приміткою № 3 зазначеного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разу відсутності її чи відповідних записів у ній наявність стажу, підтверджується в порядку встановленому Кабінетом ОСОБА_4 України. Згідно із пунктом З Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України №637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст. 58 Законом СРСР «Про державні пенсії в СРСР» від 14.07.1956 року, ОСОБА_4 було доручено визначити порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років (коло працівників, яким призначаються ці пенсії, мінімальні і максимальні розміри пенсій і т.д.). Відповідно до розпорядження статті 58 Закону, Рада ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_5 "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я та сільського господарства" від 17.12.1959 року № 1397, пунктом 1 якої передбачено право на пенсію за вислугу років працівникам освіти при стажі роботи за фахом не менше 25 років.

Даною ОСОБА_5 ОСОБА_4 затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, а також затверджено Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я. Згідно з пунктом 2 Положення, в стаж роботи вчителів та інших працівників освіти, крім роботи, зазначеної в Переліку установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується: «... робота в училищах, школах, піонерських таборах і дитячих будинках на посадах штатних піонервожатих».

Відповідно до ОСОБА_5 Президії Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 18 листопада 1977 року «Про типові штати адміністративно-господарського, виховного, медичного обслуговуючого персоналу піонерських таборів і умовах праці працівників піонерських таборів»: посади піонервожатого і вожатого вказані як ідентичні(встановлювалися з розрахунку одна посада на кожен загін).

Наказом Міносвіти СРСР від 20.02.1978 року № 24 були затверджені «Тарифно-кваліфікаційні характеристики посад керівних і педагогічних працівників установ освіти»: вказані посадові обов'язки і кваліфікаційні вимоги до посади «... піонервожатого».

ОСОБА_5 Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 року № 016 був затверджений та введений в дію з 01.01.1987 року «Загальносоюзний класифікатор професії робітників, посади службовців і тарифні розряди» де посада під № 2435 зазначена як «Піонерський вожатий». Даний класифікатор була введена з метою упорядкування найменувань професій і посад робітників і службовців і був обов'язковим до застосування при розробці схем посадових окладів, положень про преміювання, тарифно-кваліфікаційних довідників, а також при перегляді діючих списків на пільгове пенсійне забезпечення та інші пільги.

ОСОБА_5 Міносвіти СРСР №152 від 12.08.1987 року затверджено «Положення про табір праці і відпочинку учнів загальноосвітніх шкіл», відповідно до якого такі табори організовувались на період літніх канікул, змінами, з тривалістю перебування школярів в таборі в період літніх канікул від 18 до 24 днів.

У травні 1990 року було прийнято Закон «Про пенсійне забезпечення громадян у СРСР». Даний закон введено в дію ОСОБА_5 Верховної ОСОБА_5 СРСР «Про порядок введення в дію Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 року № 1481-1, яким збережено порядок, що діяв до введення в дію цього Закону щодо призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я.

ОСОБА_5 колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP» в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади піонервожатого з 01.04.1991 введена посада педагога-організатора.

Згідно п. 6 Методичних рекомендацій з питань формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів (лист МОН № 1/9-234 від 19.06.2001 року) та п. 11 наказу від 30.08.1991 року за № 166 Міністерства народної освіти Української PCP в школах введена посада педагога-організатора замість посади піонервожатої. При цьому, зміна трудової функції вищезазначених працівників не відбулась, а обсяг виконуваної роботи відповідав обсягу посадових обов'язків педагога-організатора, а отже такі посади є ідентичними.

Таким чином, посади піонерський вожатий, вожатий пришкільного піонерського табору та педагог-організатор є спорідненими (однотипними) назвами посад, які передбачають виконання ідентичних трудових функцій, робота на яких передбачає право на отримання пенсії за вислугу років.

Отже, за таких обставин, Бердичівське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дійшло помилкового висновку про неможливість зарахування ОСОБА_2 до спеціального стажу роботу в період з 02.07.1990 року по 31.08.1990 року на посадах загонової вожатої та вожатої.

А тому, на думку суду, дії Бердичівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_2 до спеціального стажу роботу в період з 02.07.1990 року по 31.08.1990 року на посадах загонової вожатої та вожатої слід визнати неправомірними.

Щодо позовних вимог - зобов'язати Бердичівське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити їй пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, з 08.02.2017, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 10.3 ОСОБА_5 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

А тому, зобовязання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років буде втручанням у дискреційні повноваження бердичівського обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Суд вважає за необхідне зобов'язати Бердичівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- ХІІ, з урахуванням обставин встановлених судом щодо зарахування до спеціального стажу роботу в період з 02.07.1990 року по 31.08.1990 року на посадах загонової вожатої та вожатої.

Керуючись статтями 71, 94, 159-163 КАСУ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Бердичівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років неправомірними.

Зобов'язати Бердичівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- ХІІ, з урахуванням обставин встановлених судом.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Сторони можуть ознайомитись з повним текстом постанови 02.10.2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Замега