Справа № 810/3087/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3087/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

15 вересня 2017 року № 810/3087/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області

до Обухівської районної державної адміністрації,

Обухівської центральної районної лікарні,

третя особа: Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області

про оскарження рішень та зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області з позовом до Обухівської районної державної адміністрації, Обухівської центральної районної лікарні, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 14.12.2016 № 579 “Про визначення юридичної адреси”;

- зобов’язати керівника Обухівської центральної районної лікарні повідомити Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області про зміну місцезнаходження підвідомчої йому юридичної особи та здійснити реєстрацію платника податків за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 52.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд виходить з такого.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення суб’єкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Тому, при визначенні початку цього строку суд з’ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що про порушення прав територіальної громади Обухівська міська рада дізналася після 20.03.2017 року, коли за результатами аналізу надходжень до міського бюджету Обухівської міської ради з фізичних осіб, які є працівниками Обухівської центральної лікарні, було встановлено, що всі податки з доходів фізичних осіб – працівників Обухівської центральної районної лікарні, приміщення та керівний орган якої розташований по вулиці Каштановій, 52 у місті Обухові, були спрямовані до районного бюджету Обухівського району, замість міського бюджету Обухівської міської ради.

Також позивач зазначає, що він намагався вирішити спір у досудовому порядку, неодноразово звертався до органів ДФС України щодо недостовірності місцезнаходження Обухівської районної центральної лікарні та окремо до самої Обухівської районної центральної лікарні, однак звернення залишились без розгляду.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд не застосовувати обмеження строків позовної давності, що передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України та поновити строк звернення до адміністративного суду.

З огляду на наведені позивачем обставини та заявлене клопотаня, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що позивач листом від 05.01.2017 звернувся до начальника Обухівського відділення Києво – Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якому просить звернути увагу на перерахування податку до міського бюджету Обухівської міської ради у 2017 році Обухівською центральною районною лікарнею та зазначає, що Обухівською центральною районною лікарнею у грудні 2016 року було змінено свою юридичну адресу.

Листом від 24.01.2017 Обухівським відділення Києво – Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було повідомлено позивача, що внаслідок проведеної роботи та відповідно до отриманих відповідей було встановлено, що Обухівською центральною районною лікарнею в поточному році ПДФО до бюджету не сплачувала.

Враховуючи зміст зазначених листів, суд дійшов висновку, що позивач станом на 05.01.2017 вже був обізнаний про те, що Обухівською центральною районною лікарнею було змінено свою юридичну адресу та як наслідок було відомо про порушення свого права.

Жодних належних та допустимих доказів, які надавали б суду можливість обчислювати процесуальний строк від іншої дати, матеріали справи не містять.

Також судом було встановлено, що позивач вже звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовом, який містив аналогічні позовні вимоги, однак ухвалою суду від 10.08.2017 у справі № 810/2725/17, яка набрала законної сили і не оскаржена позивачем, позовну заяву було залишено без розгляду.

Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що однією з підстав для залишення позовної заяви без розгляду було пропущення ним строків звернення до адміністративного суду. При цьому суд в ухвалі зазначив, що пояснення позивача щодо його звернення до органів ДФС України та Обухівської ЦРЛ з метою врегулювання спору суд оцінює критично, оскільки предмет даного спору не стосується оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності як суб’єктів владних повноважень.

Стосовно заявленого клопотання позивача про поновлення строків на звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що відповідно до приписів частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнюювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зеврненню до суду;

- це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як вбачається з позовної заяви позивач обґрунтовує пропуск строку звернення до суду тим, що він намагався вирішити спір у досудовому порядку, неодноразово звертаючись до органів ДФС України щодо недостовірності місцезнаходження Обухівської районної центральної лікарні та окремо до самої Обухівської районної центральної лікарні.

Суд зазначає, що посилання позивача на зазначені звернення, не можуть свідчити про поважність пропуску встановленого законом строку на звернення до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом, оскільки звернення до зазначених установ з вказаними листами не позбавляло позивача права та можливості звернутись до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності поважних причин за яких позивач не міг звернутися до Київського окружного адміністративного суду. Будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати ніж з 05.01.2017 та вважати строк звернення до суду не пропущенним чи пропущенним, але з поважних причин, як позовна заява так і додані до неї матеріали не містять.

У зв’язку з чим клопотання позивача про поновлення строків звернення до адміністративного суду, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, який встановлено частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, враховуючи, що адміністративний позов подано позивачем з порушенням строку на звернення до суду, і з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, вказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області до Обухівської районної державної адміністрації, Обухівської центральної районної лікарні, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.