Справа № 569/1120/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рудик Л.Д.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 569/1120/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Поліцейського роти №3,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "04" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Поліцейського роти №3,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017р. ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти №3 батальйону УПП м.Рівне ДПП капрала поліції ОСОБА_3, в якому просив скасувати постанову серії АР № 125242 від 05 січня 2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП, справу провадженням закрити. Обґрунтовуючи позов ОСОБА_4, вказав, що в той вечір за кермом не був, виходив з під'їзду по вул. Вербовій, 37, до нього підійшов поліцейський та попросив пред'явити документи, інспектор вказав, що позивач керував автомобілем "Хонда Пілот". Вказав, що крім постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП була постанова за ч.1 ст. 130 КУпАП про закриття провадження у справі.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.05.2017р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною постанову серії АР № 125242 від 05 січня 2017 року про піддання адміністративному стягненню ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП та скасовано її, справу провадженням закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

З копії постанови Серії АР № 125242 про адміністративне правопорушення від 05 січня 2017 року вбачається, що позивач о 21 год.15 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Рівне перехрестя вул. Вербова, 37, не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 «А» ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та підданий штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2017 року провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 13 березня 2017 року.

Вказаною постановою встановлено, що факт керування позивачем автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не доведений.

Пунктом 9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засоби фото - і кінозйомки, відеозапису.

Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру інспектора.

Суд апеляційної інстанції встановив, що із наданого відеозапису нагрудної камери інспектора вбачається лише як автомобіль «Honda Pilot » рухався по вул. Вербовій в м. Рівне, а після зупинки автомобіля зафіксовано, що працівник поліції зайшов в під'їзд будинку, де побачив позивача. З відеозапису події не можна з достовірністю встановити, що за кермом автомобіля був саме позивач, номерних знаків транспортного засобу не видно, розмова з позивачем відбувається в під'їзді будинку. Таким чином, відсутні докази, що саме позивач керував транспортним засобом Honda Pilot з д.н ВК 0708 ВТ. Вказане спростовує покази відповідача ОСОБА_3 допитаного в якості свідка, що позивач керував транспортним засобом. Таким чином, технічно встановити факт порушення позивачем вимог п. 11.5 неможливо, в зв'язку з чим не вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому т

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в адміністративному позові.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність винесення оспорюваної постанови про адміністративне правопорушення не доведена.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування постанови суб'єкта владних повноважень.

Щодо закриття провадження у справі судова колегія зазначає наступне.

Статтею 198 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін;

2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду;

4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі;

5) визнати постанову суду не чинною і закрити провадження у справі.

В статі 288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено:

1) постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;

2) рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;

3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 289 КУпАП може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 293 КУпАП визначено розгляд скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до даної статті встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вище зазначених норм, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача слід закрити, так як обставини вчинення ним адміністративного правопорушення не знайшли підтвердження в судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційному порядку так і під час розгляду справи судом першої інстанції. Зазначене питання вирішено судом першої інстанції в межах визначених КУпАП та КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №3,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "04" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2