Справа № 644/9619/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 р.Справа № 644/9619/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Григорова А.М.
Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.
за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.06.2017р. по справі № 644/9619/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України треті особи Харківський обласний військовий комісаріат
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач та його представник просять суд визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу № 86 від 07.10.2016 року комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України. Просять визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги». Крім того просять визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів ОСОБА_1 на доопрацювання, зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Харківським обласним військовим комісаріатом позивачу було відмовлено в оформленні документів. Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його у судовому порядку і постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року позовні вимоги позивача задоволено, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України. Після чого ІНФОРМАЦІЯ_3 вказані документи були направлені Міністерству оборони України, а рішенням комісії Міністерства оборони України від 07.10.2016 року повернено документи на доопрацювання. Вказує, що Міністерство оборони України, як розпорядник бюджетних коштів, повинно було у місячний строк після надходження документів прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Таким чином законодавець не надав право відповідачу приймати рішення про доопрацювання документів. Позивач та його представник до суду не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.06.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, третя особа - Харківський обласний військовий комісаріат Міністерства Оборони України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 14 протоколу № 86 від 07.10.2016 року комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги на доопрацювання. Зобов`язано Міністерство Оборони України розглянути у місячний строк після набрання даною постановою законної сили питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство Оборони України подало апеляційну скаргу, в якій зазначають, що з постановою суду першої інстанції від 22.06.2017 року по справі № 644/9619/16-а, в частині задоволення позову, не погоджується та вважає, що постанова винесена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне. Зазначають, що законодавець чітко визначає подію, з настанням якої у особи виникає право на призначення одноразової грошової допомоги, а саме - день встановлення особі інвалідності та саме цей день визначає законодавство, яким необхідно керуватися при вирішенні питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Повторний огляд особи для підтвердження групи інвалідності, підвищення групи інвалідності не являється моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги. Вказують, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло на день встановлення позивачу інвалідності. Вказують, що як військовим законодавством, так і законодавством у медичній сфері - по встановленню груп інвалідності, чітко розмежовуються такі категорії як встановлення інвалідності та повторний огляд інвалідів з метою визначення стану здоров`я та підтвердження інвалідності або встановлення іншої групи інвалідності. Таким чином, нормативно - правовими актами чітко визначений момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги - дата, що зазначена у довідці медико - соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, а не про підвищення групи інвалідності або про підтвердження групи інвалідності. Вище вказану правову позицію Міноборони також підтверджує лист Міністерства охорони здоров`я України від 27.04.2016 р. № 16.06-16/625-16/10515 (копія листа знаходиться в матеріалах судової справи), в якому зазначено, що днем встановлення інвалідності, у розумінні підпункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 3 Порядку №975. вважається дата проходження первинного огляду МСЕК. Посилаючись на те, що згідно п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Вказують, що оскільки позивачу було встановлено інвалідність саме в 2013 році, то при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, шо діяло на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час первинного встановлення інвалідності та Порядком № 499. Подібна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.02.2015р. (справа К/9991/80186/12Ї та ухвалі від 05.08.2014р. (справа №К/800/426/59/14). Також зазначають, що вбачається з матеріалів справи, позивач не надав жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення - » дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення : тілесного ушкодження. Таким чином, вказують, що позивачем було надано неповний пакет документів, чим було порушене « вимоги п.3 Порядку №499, так і вимоги п.11 Порядку №975. На підтвердження вищевказаної позиції Міноборони також виступає і судова практика Харківського апеляційного адміністративного суду, а саме наприклад постанова від 24.11.2016 року по справі № 642/5782/16-а. Посилаються на те, що дії Департаменту фінансів Міноборони щодо відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у відповідності до Порядку №975 не можуть бути протиправними, оскільки самі по собі дії не є юридично значимими та не мають безпосереднього впливу на стан суб`єктивних прав та обов`язків суб`єкта, вони не встановлюють ніяких вимог чи обов`язкових правил поведінки для позивача. Зазначають, що відповідно до матеріалів наданих позивачем, Міноборони у визначені законом строки прийняло рішення про надсилання документів позивача на доопрацювання, оформлене пункт №14 протоколу №86 від 07.10.2016 р., а отже у спірних правовідносинах відсутня бездіяльність Міноборони, що в свою чергу підтверджує, що висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги є хибним. На підставі вищевикладеного просять скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22.06.2017р. по адміністративній справі № 644/9619/16-а винесену за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Представником позивача до суду подано письмове заперечення в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 31.03.1982 року по 29.03.1984 року, входив до складу обмеженого контингенту радянських військ на території Республіки Афганістан з червня 1982 року по 29 березня 1984 року у складі військової частини НОМЕР_1 . Вказані обставини підтверджуються військовим квитком (а.с.6-8).
Позивач ОСОБА_1 під час проходження військової служби отримав поранення у зв`язку з чим йому було встановлено інвалідність, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК (а.с.9), копією посвідчення інваліда 3 групи, витягом з протоколу № 1124 від 17.04.2014 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с.17), висновком судово-медичної експертизи (а.с.18-19).
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та визнано противною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати Міністерству оборони України висновок та всі передбачені до цього документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с.10-11). Вказана постанова ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 року залишено без змін (а.с.12-13).
Згідно листа військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 291/1/ОГД від 22.08.2016 року висновок та пакет документів стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги оформлений Харківським обласним військовим комісаріатом та надісланий до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення або відмови в призначенні зазначеної допомоги (а.с.14).
Відповідно до пункту 14 Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 86 від 07.10.2016 року документи ОСОБА_1 які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернуто на доопрацювання у зв`язку з тим, що документи подані не в повному обсязі, а саме не надано документ про встановлення йому інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, а також документ, що свідчить про обставини поранення. (а.с.15).
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України №2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону України №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " (далі - Закон України №2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України №2011-ХІІ.Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Приписами статті 1 Закону України №2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статей 1-2 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу 3 групи інвалідності, є Закон України №2011-XII, в новій редакції та доповненнями, який набрав чинності з 01 січня 2014 року, та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Положеннями п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 п. 2 ст. 16 вказаного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. 6 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).
Згідно пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату до суду не надано.
Відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Абзацом 2 пункту 13 Порядку №975 передбачено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Матеріалів справи свідчать, що однією з причин повернення документів позивача на доопрацювання позивачу є ненадання документу, що свідчить про встановлення інвалідності.
Приписи п. 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530 (далі - Положення №530), визначають, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Таким чином, вищевказаним Положенням № 530 передбачено обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги та надання допомоги в його оформленні.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних повідомлень позивача уповноваженим органом про факт недостатності документів, доданих до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, а саме документу, що свідчить про встановлення інвалідності .
Наказом Міністра оборони України № 168 від 12.04.2007 року "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби" призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
Тобто, зазначеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
При цьому, саме за результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).
Як встановлено з матеріалів справи, заява позивача про виплату одноразової грошової допомоги Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби по суті не розглядалась, пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались.
Така бездіяльність Міністерства оборони України позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на соціальний захист передбачений ст. 46 Конституції України.
При цьому , Верховним Судом України у постановах від 18.03.2014 року у справі №21-11а14 та від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 висловлено правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Таким чином, оскільки Міністерство оборони України не розглянув звернення про виплату одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова Міністерства оборони України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та рішення Комісії Міністерства оборони України, викладене у формі протоколу засідання комісії від 08.07.2016 року № 54 п. 41є протиправними.
Також, колегія суддів зазначає, що прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги приймається комісією на підставі документів, направлених обласним військовим комісаріатом, а заява позивача з документами комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби по суті не розглядалась, пропозиції не формувались і Міністру для прийняття рішення не подавались, тому вимоги позивача щодо повторного подання висновку та документів до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"є обґрунтованими.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем згідно Положення № 530 документів щодо обставин встановленні інвалідності, виходячи з наступного.
Згідно приписів п. 4.7. Положення № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії.
Колегія суддів зазначає, що застосування статті 16 Закону України №2011-ХІІ, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Оскільки позивач вперше в 2015 році звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, то до спірних відносин належить застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення 3 групи інвалідності.
Судом встановлено, що засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії.
Позивачем разом із заявою про отримання одноразової грошової допомоги був наданий витяг з протоколу засідання Центральної військово лікарняної комісії № 1124 від 17.04.2014 р. та висновок фахівця зпитань судово медичної єкспертизи від 04.04.2014р., в яких зазначені обставини , що слугували настанню інвалідності.
Відповідно до п. 21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
П. 21.21. Положення №402 відповідно до якого - за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово - медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально - профілактичному закладі).
Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Саме в такому порядку встановлювався причинний зв`язок отримання пораненняпозивачу, тому посилання Міністерства оборони України на відсутність серед документів поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки або документу про причини та обставини поранення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, щодо ненадання позивачем необхідного документу про встановлення інвалідності є необґрунтованими.
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що Міністерство оборони України не розглядало заяву позивача по суті та у встановлено законом порядку, а лише відмовило у задоволенні його заяви щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з ненаданням повного пакету документів, а тому відсутні підстави для зобов`язання Міністерства оброни України призначити одноразову грошову допомогу, оскільки судом першої інстанції не приймалось рішення щодо покладення обов`язку на відповідача-2 призначити одноразову грошову допомогу, а зобов`язано лише повторно розглянути висновок та документи, подані Харківським військовим комісаріатом та вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові № 9/175-04 від 24.01.2006 р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-УШ від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з зі встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з 07.05.2015 року, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та пп.4 п.2 ст. 16-ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням раніше отриманої виплати по обов`язковому особистому страхуванню військовослужбовців в розмірі 1850 грн. 00 коп.
Посилання Міністерства оборони України на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.02.15 р. по справі № К/9991/80189/12, ухвалу від 05.08.2014 р. № К/800/426/59/14, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 р. по справі № 642/5782/16-а є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є рішенням якє підпадає під застосування статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства, та таким що мають преюдиційне значення для вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог .
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, є безпідставними та не спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.06.2017р. по справі № 644/9619/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2017 р.