Справа № 804/6899/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Єфанова О.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2017 рокусправа № 804/6899/16
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі №804/6899/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) та Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2) в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" з податку на додану вартість за травень 2016 року;

- податкову декларацію ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" з податку на додану вартість за травень 2016 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 06.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що засобами електронного зв'язку ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" направило податкову декларацію за податковий період травень 2016 року. Квитанцією №1 позивача повідомлено про те, що документ не прийнято у зв'язку з тим, що ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" не було платником ПДВ в травні 2016 року. Позивач вважає, що відмова у прийнятті податкової декларації підприємства з ПДВ за податковий період травень 2016 року є протиправною, оскільки суперечить положенням ст.ст. 48, 49 Податкового кодексу України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" з податку на додану вартість за травень 2016 року.

Визнано податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ" з податку на додану вартість за травень 2016 року такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме: 06.06.2016 року.

Стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (відповідач-1 зі зміненою назвою) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не надання оцінки доводам відповідача, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що система електронного адміністрування ПДВ, що організована на центральному рівні ДФС, забезпечує автоматичний облік у розрізі платників податку.

До податкового органу за місцем обліку позивача, а саме до відповідача-1 податкова декларація ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" з ПДВ за травень 2016 року не надходила. Зазначене підтверджується й квитанцією №1, яка надійшла на адресу позивача, у якій зазначено, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України.

Відповідач-1 жодних рішень, дій щодо прийняття або неприйняття податкової звітності позивача з ПДВ за травень 2016 року не вчиняв, а тому суд прийшов до хибного висновку про порушення прав та інтересів позивача саме з боку Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що 23.02.2016 року між ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС та ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" укладено договір №230220161 про визнання електронних документів.

06.06.2016 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року.

Електронною квитанцією №1 від 06.06.2016 року повідомлено, що документ не прийнято у зв'язку з тим, що ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" не було платником ПДВ у травні 2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК).

Згідно п.36.1 ст.36 ПК - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Згідно з п.п.9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК - податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків і зборів.

Пунктом 49.2 ст.49 ПК передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 ПК, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється ст. 49 Податкового кодексу України та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (далі - Порядок № 21).

Так, п.49.1 та п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 9 розділу І Порядку № 21, податкова звітність подається до контролюючого органу особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами розділу V Кодексу, за винятком:

- розрахунку податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, який подається особою, не зареєстрованою платником податку на додану вартість, і тільки за той звітний (податковий) період (календарний місяць), у якому такі послуги отримано;

- декларації за останній звітний (податковий) період у разі анулювання реєстрації платником податку.

Пунктами 49.8, 49.9 статті 49 ПК визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно пункту 49.10 статті 49 ПК, відмова посадової особи органу контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно із пунктом 49.11 статті 49 ПК - у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пункту 48.3 та пункту 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

- у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;

- у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Отже, у разі відмови у прийнятті податкової контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності із зазначенням підстав неприйняття.

Пунктом 49.12 статті 49 ПК встановлено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56цього Кодексу.

Положенням п.49.13 ст.49 ПК визначено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідач обґрунтовує відмову у прийнятті декларації тією обставиною, що позивач у травні 2016 року не був платником ПДВ.

Однак, ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення податкового органу №30 від 08.06.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" та поновлення у реєстрі платників податків на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/7966/15, адміністративний позов ТОВ "ІНТЕРСПЛАВ" задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 30 від 08.06.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ".

06.12.2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 року по справі №804/7966/15 залишено без змін.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Судами враховано, що спір у даній справі не стосується фактичних обставин прийняття відносно позивача рішення №30 від 08.06.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ", але висновки суду у адміністративній справі №804/7966/15 підлягають обов'язковому врахуванню при вирішенні даного спору.

Отже, на момент прийняття рішення у цій справі судом першої інстанції, рішення відповідача-1, яке стало підставою не прийняття у позивача податкової звітності, визнано протиправним та скасовано.

Слід зазначити, що у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.

Отже, враховуючи, що наведеним вище судовим рішенням скасовано рішення податкової інспекції про анулювання свідоцтва платника ПДВ, належним засобом захисту порушеного права позивача є визнання його платником ПДВ протягом усього періоду судового оскарження скасованого рішення.

Таким чином, на момент направлення до відповідача-1 податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року, позивач вважався платником ПДВ, тривала процедура судового оскарження рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ, а тому відмова у прийнятті податкових декларацій з підстави того, що позивач не був платником ПДВ у травні 2016 року є безпідставною.

Досліджуючи процедуру надання відмови у прийнятті податкової декларації за період травень 2016 року та встановлюючи особу, якою були допущені вищевикладені обставини, колегія виходить із того, що відповідно до положень пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Положеннями статті 49 Податкового кодексу України встановлено обов'язок подання платником податків податкової декларації до контролюючого органу, в якому він перебуває на обліку.

Оскільки позивач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Державна податкова інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на момент подання звітності), позивачем було надіслано податкову звітність з ПДВ саме на адресу районної податкової інспекції та саме відповідачем-1 отримано податкову звітність, щодо якої виник спір, що підтверджується роздруківкою з програми "М.Е.Doc" (а.с.19).

З наданої роздруківки вбачається, що позивач направив податкову декларацію з ПДВ за травень 2016 року на електрону адресу відповідача-1 (код ДПІ 0466).

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено обов'язок прийняття податкової декларації контролюючим органом.

Податковим кодексом України визначено, що під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Таким чином, описані вище повноваження щодо прийняття, обробки звітності та надіслання відповідних документів про отримання, прийняття тощо є повноваженнями органу ДФС, у якого на обліку перебуває платник податків, в розглядуваному випадку відповідача-1.

З матеріалів справи вбачається, що відмову у прийнятті декларацій з ПДВ за травень 2016 року надано у день відправлення декларації квитанцією №1 з підстав "порушення вимог п.48.4 ст.48, ІПН 55 не був платиком ПДВ в період травень 2016 року". (а.с.17)

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що порушення прав та законних інтересів позивача в частині неприйняття податкової звітності було допущено Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Варто зауважити, що будь-який орган державної влади зобов'язаний діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Зважаючи на той факт, що відповідачем не зазначено жодних інших підстав для відмови у прийнятті податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року, окрім тої, що скасована в судовому порядку, суд вважає, що з урахуванням положень статті 19 Конституції України, п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація з ПДВ за травень 2016 року має бути визнана такою, що прийнята у день її фактичного отримання контролюючим органом, тобто 06.06.2016 року, як зазначено у квитанції №1 з Автоматизованої системи Єдине вікно подання електронної звітності.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, належним чином не доведено правомірності оскаржуваних дій та прийнятого рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ" підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі №804/6899/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРСПЛАВ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва