Справа № 826/7599/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7599/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області, в якому просила суд:

- зобов'язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру оплатити моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. за потрачені позивачем час, нерви, здоров'я по причині бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, що на скарги позивача від 24.11.2015 p., 03.02.2016 р., 16.03.2016 р. про порушення Земельного кодексу України, не відповідала, підтримуючи своїх колег із територіального підрозділу;

- зобов'язати відділ Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області оплатити позивачу матеріальну шкоду в сумі 10000,00 грн, оскільки позивач три роки не користувалась земельною ділянкою;

- зобов'язати відділ Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області погодити проект землеустрою по договору №18-22-09-0713, щодо передачі земельної ділянки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.12.2012 Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області видано розпорядження «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №598, яким, зокрема, надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, за межами населеного пункту; рекомендовано звернутись до землевпорядної організації, яка має відповідні дозволи (ліцензії), розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок погодити у встановленому законом порядку.

23.01.2013 між позивачем, як замовником, та Ружинським районним відділом Житомирської РФ ДП «Центр ДЗК», як виконавцем, укладено договір на виконання землевпорядних робіт №18-22-09-0713, за умовами якого виконавець зобов'язується своїми засобами за рахунок замовника виконати розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (ОСГ) із земель запасу Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

05.11.2013 відділом Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області позивачу видано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №4332/03.

Згідно наданого відділом Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.11.2015 р. №8-621-99.4-214/15-15, не погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,0000 га А.01.03. у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Чорнорудська сільська рада за межами населеного пункту відповідно до п. 4 cт. 116 ЗК України.

Відмова мотивована посиланням на ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, згідно з якою передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, проводиться один раз по кожному виду використання (передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га згідно державного акта серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Ружинському відділені Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №20 від 29.06.2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2).

Вважаючи вказаний вище висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою протиправним, позивач звернулась до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із відповідними скаргами, у задоволенні яких було відмовлено.

Наведене мало наслідком звернення позивача даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, оскаржувана відмова є законною та обґрунтованою, оскільки позивач уже реалізувала своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що погодження проекту землеустрою відносяться до внутрішньої компетенції суб'єкта владних повноважень.

Перевіряючи законність та обґрунтованість такого висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом «в» частини 3 цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Частиною 4 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу вже передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га згідно державного акта серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Ружинському відділені Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №20 від 29.06.2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2.

Таким чином, позивачем уже використано своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Стосовно посилання апеляційної скарги позивача на ч. 2 ст. 121 Земельного кодексу України, згідно з якою розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), колегія суддів зазначає, що повторна приватизація, що має місце у спірних правовідносинах, не тотожна отриманню земельної частки (паю), на що посилається позивач.

Таким чином, ч. 2 ст. 121 Земельного кодексу України застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

За положеннями ч. 20 ст. 186 Земельного кодексу України погодження документації із землеустрою відноситься до повноважень відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області. Такі повноваження відносяться до дискреційних.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана відмова відповідача у погодженні проекту землеустрою по договору №18-22-09-0713 щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_2 з посиланням на п. 4 ст. 116 Земельного кодексу України є законною.

З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування шкоди, які є похідними, задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.О. Беспалов

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 02.10.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.