Справа № 816/1190/17
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1190/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги в частині, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.05.2017 №000389130, №, податкової вимоги від 19.06.2017 №1672-17/11 в частині визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 174 730,75 грн /з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26.09.2017 року/.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ФОП ОСОБА_3 не перевищував встановлені законом обмеження щодо розміру оподаткованих операцій протягом 12 календарних місяців з 01.08.2013 по 31.07.2014, а отже, на думку позивача, обов'язок реєструватись платником ПДВ та оподатковувати цим податком операції за податкові періоди з серпня 2014 року по грудень 2015 року включно відсутній, що виключає можливість нарахування йому податковим органом податкового зобов'язання з ПДВ. Позивач вважає безпідставним застосування до нього штрафних санкцій за неподання декларації з податку на додану вартість, оскільки ФОП ОСОБА_3 не зареєстрований платником податку на додану вартість.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_3 отримав за 12 послідовних календарних місяців в період з 01.08.2013 року по 31.07.2014 року дохід в сумі 306 183,17 грн та відповідно до п. 181.1 ПК України повинен був подати реєстраційну заяву платника ПДВ до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, тобто у вересні 2014 року. Вказане, на думку відповідача, призвело до заниження ПДВ в сумі 97388,23 грн. Зазначав також, що ФОП ОСОБА_3 повинен був подати декларації з ПДВ за вересень 2014 року (з урахуванням обсягів за серпень 2014 року) - грудень 2015 року (16 періодів). Крім того, пояснював, що оскільки позивач отримавши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не сплатив податковий борг протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження, відповідачем 19.06.2017 надіслано ФОП ОСОБА_3 податкову вимогу №1672-17/11. З огляду на викладене вважає, що оскаржені рішення прийняті з дотриманням норм чинного податкового законодавства, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 21.11.2016 по 09.12.2016 (термін проведення перевірки продовжувався на підставі наказу від 02.12.2016 №255 з 05.12.2016 по 09.12.20216) Гадяцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 634/16-07-17-01/НОМЕР_1 від 16.12.2016 /а. с. 17-48/, яким зафіксовано порушення:

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп.6 п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ на 100 250,02 грн., в т.ч.: за серпень 2014 року - 9263,70 грн., вересень 2014 року - 6482,92 грн., жовтень 2014 року - 5956,81 грн., листопад 2014 року - 5114,64 грн, грудень 2014 року - 4226,68 грн., січень 2015 року - 8931,22 грн., лютий 2015 року -5253,08 грн., березень 2015 року - 5045,97 грн., квітень 2015 року - 5449,25 грн, травень 2015 року - 6486,21 грн, червень 2015 року - 5097,98 грн, липень 2015 року - 6454,83 грн, серпень 2015 року - 7025,99 грн, вересень 2015 року - 4796,28 грн, жовтень 2015 року - 5552,14 грн, листопад 2015 року - 4350,41 грн, грудень 2015 року - 4761,91 грн.;

- п. 49.1, п. 49.2, п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_3 не подано декларацію по ПДВ за серпень 2014 року грудень 2015 року.

На підставі акту перевірки № 634/16-07-17-01/НОМЕР_1 від 16.12.2016 податковим органом 04.01.2017 винесені податкові повідомлення рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 27 952,51 грн, №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за податковими зобов'язаннями в розмірі 100 250,04 грн /а. с. 49-50/.

Із даними податковими повідомленнями - рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Полтавській області.

Під час розгляду скарги встановлено, що ГУ ДФС у Полтавській області застосовано штрафні санкції без дотримання вимог Порядку №1204 та Закону України від 20.12.2016 №1791-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році", Закону України від 21.12.2016 №1797-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні

Рішенням ГУ ДФСу Полтавській області про результати розгляду скарги №429/Я/16-31-10-06-11 від 13.03.2017 скаргу позивача задоволено, скасовано податкові повідомлення-рішення від 04.01.2017 №, № та зазначено про необхідність прийняття нових податкових повідомлень-рішень у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно вищевказаного рішення ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги №429/Я/16-31-10-06-11 від 13.03.2017, ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкові повідомлення - рішення від 30.05.2017 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 720 грн та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за податковими зобов'язаннями в розмірі 97388,23 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 24347,05 грн.

Із даними податковими повідомленнями - рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України про залишення скарги без розгляду №8043/Я/99-99-11-02-01-14 від 23.06.2017 скаргу позивача на вказані податкові повідомлення - рішення залишено без розгляду у зв'язку з порушенням законодавчо встановленого 10-денного терміну для подання скарги.

19.06.2017 відповідач винесено податкову вимогу № 1672-17/11, якою ФОП ОСОБА_3 визначено суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 174 730,75 грн. (за основним платежем в розмірі 97388,213 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 27067,05 грн., пеня 50275,47 грн) та земельного податку в розмірі 494,84 грн.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями від 30.05.2017 №, № та податковою вимогою від 19.06.2017 № 1672-17/11 в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 174 730,75 грн., позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Як вбачається із акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Згідно чеків РРО, банківських виписок, звітів про використання РРО, книг обліку розрахункових операцій, книги обліку доходів і витрат в період з 01.08.2013 року по 31.07.2014 року ФОП ОСОБА_3 отримав за 12 послідовних календарних місяців дохід в сумі 306 183,17 грн, у зв'язку з чим, на думку відповідача, перевищив граничну суму доходу за останні 12 календарних місяці у розмірі 300000,00 грн та, відповідно до п. 181.1 ПК України, повинен був подати реєстраційну заяву платника ПДВ до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, тобто до 10.08.2014.

Всупереч вимогам Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 заяву про реєстрацію платника ПДВ та декларації з податку на додану вартість за період з 01.08.2014 по 31.12.2015 до контролюючого органу не подав.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

З 01.01.2011 порядок обчислення і сплати податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України (надалі по тексту ПК України).

Підпунктом 2 пункту 180.1 статті 180 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України, в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктом 180.1 статті 180 ПК України передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2015 року, внесені зміни до п. 181.1 ст. 181 ПК України, якими збільшено загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нараховану (сплачену) протягом 12 календарних місяців до 100000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), суд зазначив, що Конституція передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Це правило також є загальновизнаним принципом права, що має чітко виражену гуманістичну спрямованість. Згідно з цим правилом щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього рішенні.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації з окремих питань застосування штрафних санкцій за порушення норм Податкового кодексу України, затверджених Наказом ДПС від 06.07.2012 року № 592 встановлюється, що відповідно до ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, якщо подія, факт визначались як правопорушення податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 року, і ця ж подія, факт визначаються в новому законодавчому акті як правопорушення, за вчинення якого застосовується юридична відповідальність, і ця відповідальність пом'якшує або скасовує відповідальність особи, то у такому разі застосовуються норми нового законодавчого акта. Якщо подія, факт не кваліфікувались як правопорушення податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 року, а в новому законодавчому акті ця ж подія, факт визначаються як правопорушення, за вчинення якого передбачено застосування юридичної відповідальності, то у такому разі юридична відповідальність не застосовується. Якщо податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 року, подія, факт визначались як правопорушення, за вчинення якого застосовувалась юридична відповідальність, і в новому законодавчому акті ця ж подія, факт визначаються як правопорушення, за вчинення якого також застосовується юридична відповідальність, то застосовується відповідальність, яка є чинною на момент її застосування.

Пунктом 56.21 статті 56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, сума отриманого позивачем доходу протягом перевірених податкових періодів січень-липень 2014 року в сумі 210 426,62 грн /а. с. 38/ не повинна обраховуватись при визначенні обсягу операцій за останні 12 календарних місяців за п. 181 ст.181 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, а повинна включатись до визначення обсягу операцій за п. 181 ст.181 ПК України в редакції закону від 28.12.2014 року, що набрав чинності з 01.01.2015 року.

Виходячи з цього, обсяг операцій позивача за перевірений податковий період з 01.08.2013 по 31.07.2014 відповідно повинен складати 95 756,55 грн (306 183,17 грн - 210 426,62 грн), в зв'язку із чим, він не перевищує граничні розміри операцій для їх здійснення без реєстрації платником ПДВ, як за редакцією п. 181 ст.181 ПК України, що діяла до 01.01.2015 року (300000 грн.), так і за редакцією цієї ж норми ПК України, що діє з 01.01.2015 року (1000000 грн.).

Оскільки позивач не перевищував встановлені законом обмеження щодо розміру оподаткованих операцій протягом 12 календарних місяців з 01.08.2013 по 31.07.2014, він не повинен був реєструватись платником ПДВ та оподатковувати цим податком операції за податкові періоди з серпня 2014 року по грудень 2015 року, що виключає можливість нарахування йому податковим органом податкового зобов'язання з ПДВ та штрафних санкцій.

В перевіряємий період, спірні правовідносини щодо подання звітності з ПДВ були врегульовані Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23.09.2014 року № 966, пунктом 9 якого передбачено, що податкова звітність подається до контролюючого органу особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами розділу V Кодексу, за винятком розрахунку податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану варітьсь, які постачаються нерезидентам, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, який подається особою, не зареєстрованою платником податку на додану вартість, і тільки за той звітний (податковий) період (календарний місяць), у якому такі послуги отримано

Оскільки у позивача не виникло обов'язку щодо реєстрації платником ПДВ за період, що перевірявся, а тому нарахування йому штрафних санкцій за неподання звітності з ПДВ за період серпень 2014 року грудень 2015 року в розмірі 2 720 грн. є не обгрунтованим.

Таким чином, податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 30.05.2017 №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи неправомірність висновку контролюючого орагну про заниження позивачем ПДВ та встановлення протиправності нарахування ФОП ОСОБА_3 податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 124 455,28 грн (97 388,23 грн - основного боргу + 27 067,05 грн - штрафних (фінансових) санкцій), нарахування пені на вказану суму у розмірі 50 275,47 грн., суд прийшов до висновку, що податкова вимога №1672-17/11 від 19.06.2017 в частині визначення ФОП ОСОБА_3 податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 174 730,75 грн, є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позов ФОП ОСОБА_3 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги в частині задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 30 травня 2017 року №.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 30 травня 2017 року №.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області №1672-17/11 від 19.06.2017 в частині визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 174 730,75 грн. (сто сімдесят чотири тисячі сімсот тридцять гривень сімдесят п'ять копійок).

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 991,86 грн (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна гривня вісімдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39461639).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2017 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва