Справа № 813/1201/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року справа № 813/1201/17

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» про застосування арешту коштів на рахунках, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить застосувати арешт коштів відповідача, що знаходяться на рахунках платника податків.

Посилається на те, що на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17.03.2017 року №540 та направлень на перевірку посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за місцезнаходженням ТОВ «Крамар ЛТД» для проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Однак, після ознайомлення з наказом на перевірку та направленнями на її проведення, відповідач відмовив у допуску до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення, про що було складено акт від 20.03.2017 року №55/28-06-48-11/38978420. У звязку із цим, посилаючись на приписи підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, просить застосувати арешт коштів на рахунках ТОВ «Крамар ЛТД».

Окрім того, вказав, що предмет доказування у справі про визнання протиправним та скасування наказу від 17.03.2017 року №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» (справа №813/1122/17) складають обставини щодо правомірності призначення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Крамар ЛТД». Натомість, предмет доказування у даній справі значно ширший та охоплює не лише обставини призначення перевірки, а додатково ще й питання існування подій, з якими законодавець повязує можливість застосування арешту коштів на рахунках платника податків та належне документування факту недопуску до проведення перевірки.

З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 року (справа №876/6905/17) визнано протиправним і скасовано наказ виконувача обов'язків начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17.03.2017 року №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД». У звязку із тим, що підставою для звернення позивача в суд з даним позовом слугував факт недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі вищезгаданого наказу, вважає, що в позивача відсутні правові підстави для застосування арешту коштів на рахунках ТОВ «Крамар ЛТД». До того ж, посилаючись на Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 10.10.2013 року №568, вказує, що арешт коштів на рахунках платника здійснюється лише після прийняття рішення керівника податкового органу про накладення адміністративного арешту на майно цього платника, яке у даному випадку відсутнє. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилався на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» () зареєстроване як юридична особа 14.11.2013 року та взяте на облік в органах державної податкової служби як платник податків з 15.11.2013 року за №99.

17.03.2017 року відповідач, керуючись пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та враховуючи доповідну записку заступника начальника управління - начальника відділу аудиту Львівського Офісу ВПП ДФС ОСОБА_3 від 16.03.2017 року №13059/28-10-48-15, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, видав наказ №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Крамар ЛТД».

На підставі вищевказаного наказу від 17.03.2017 року №540 посадовим особам Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби видані направлення на перевірку від 20.03.2017 року №№70, 71.

З метою проведення перевірки, посадовими особами Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби здійснено вихід за місцезнаходженням ТОВ «Крамар ЛТД», де в.о. директора ТОВ «Крамар ЛТД» ОСОБА_4 вручено під розписку копію наказу від 17.03.2017 року №540 та складено акт від 20.03.2017 року №56/28-10-48-11/38978420 про відмову в.о. директора ТОВ «Крамар ЛТД» ОСОБА_4 розписатися у вищезгаданих направленнях на проведення перевірки.

Окрім того, в.о. директора ТОВ «Крамар ЛТД» ОСОБА_4 зазначив про недопуск працівників Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення, про що складено акт від 20.03.2017 року №55/28-06-48-11/38978420.

Вважаючи наявними підстави для застосування арешту коштів на рахунку платника податків ТОВ «Крамар ЛТД», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені ст.94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в п.94.1 цієї статті, яка за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків, відповідно до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків, відповідно до п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України, здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Наведене кореспондуються з приписами п.94.4 цієї ж статті, згідно з якою арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Таким чином, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків. У цьому разі рішення керівника податкового органу або його заступника не приймається.

В той же час, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

За правилами підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.78.4, 78.5 ст.78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до абз.1 п.81.2 вказаної статті, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України та вказує на відмову платника податків ТОВ «Крамар ЛТД» від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення, що підтверджується актом від 20.03.2017 року №55/28-06-48-11/38978420.

З приводу вказаних обставин суд враховує наступне.

Суд встановив, що відповідач оскаржував у судовому порядку наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17.03.2017 року №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Крамар ЛТД».

Так, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 року у справі №876/6905/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування цього наказу позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов'язків начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17.03.2017 року №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД».

Підставою для скасування цього наказу слугувало те, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби не доведено існування підстав для видачі наказу та недостовірних даних у поданих ТОВ «Крамар ЛТД» документаціях, також не доведено обставин, передбачених п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, які можуть бути підставою для винесення оскаржуваного наказу. У звязку з цим, суд прийшов висновку про відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного у цій справі наказу.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А тому, враховуючи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 року у справі №876/6905/17, яка набрала законної сили, встановлено безпідставність наказу про проведення перевірки відповідача від 17.03.2017 року №540, при цьому не з формальних процедурних питань, відтак при розгляді цієї справи, з огляду на імперативні приписи процесуального Закону, дані обставини не можуть оспорюватися і не підлягають доказуванню.

Таким чином, встановлені судовим рішенням обставини щодо безпідставності наказу від 17.03.2017 року №540 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Крамар ЛТД» свідчать на правомірність відмови відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до такої перевірки.

Відповідно, відсутність законних підстав для проведення перевірки, по якій ТОВ «Крамар ЛТД» відмовлено в допуску, має наслідком відсутність підстав для застосування контролюючим органом арешту майна відповідача.

Щодо доводів представника позивача про відсутність рішення керівника податкового органу про накладення адміністративного арешту на майно ТОВ «Крамар ЛТД», яке, на думку останнього, має передувати зверненню контролюючого органу до суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків, суд такі не приймає, з огляду на наступне.

Згідно з п.7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.10.2013 року №568, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Проте правило, передбачене вказаною нормою, застосовується в тому разі, якщо податковим органом визнано за необхідне застосувати адміністративний арешт як майна платника податків, відмінного від коштів, так і коштів на рахунку такого платника податків. У випадку ж застосування арешту коштів на рахунку платника податків, таке здійснюється виключно на підставі рішення суду, жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Вказане узгоджується з інформаційним листом Вищого адміністративного суду від 29.04.2013 року №642/12/13-13 «Щодо застосування адміністративного арешту коштів».

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

Враховуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до ТОВ «Крамар ЛТД» про застосування арешту коштів на рахунках слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 28.09.2017 року.