Справа № 489/488/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/488/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції та лейтенанта поліції Федоренка Валерія Валерійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 3 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві та лейтенанта поліції Федоренка В.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення АР №776359 від 25 січня 2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.01.2017 р. відносно ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Федоренком В.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що він перед нерегульованим пішохідним переходом не зменшив швидкість та не зупинився, щоб не створити перешкоди чи небезпеки пішоходам, чим порушив п. 18.4 ПДР України. Проте позивач з вказаною постановою не погоджується, оскільки обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності, правил дорожнього руху він не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, інспектором було винесено Постанову з порушенням вимог законодавства до її змісту.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №776359 від 25.01.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.01.2017 р. позивача було зупинено інспектором 3 роти 1 батальйону УПП в м. Миколаєві лейтенантом поліції Федоренком В.В. та винесено Постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №776359 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. У постанові зазначено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Миколаєві по проспекту Богоявленському, перед нерегульованим пішохідним переходом не зменшив швидкість та не зупинився при умові того, що транспортні засоби, які рухались в сусідніх смугах, зупинились для того, щоб не створити перешкоди чи небезпеки пішоходам та переконатись, що на пішохідному переході немає пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.4 ПДР України.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи вказану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було вчинено адміністративне правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проте, апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність та стягнення у виді штрафу в тому числі й за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Дослідивши надані докази (запис відео реєстратора), колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме ним порушено правила проїзду пішохідних переходів (не надано пішоходам переваги у русі), оскільки з наданих матеріалів вбачається, що патрульний автомобіль, знижуючи швидкість, наближається до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», а також дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», до якої підійшли два пішоходи. Патрульний автомобіль, який знаходився в крайній правій полосі на дорозі, яка має дві полоси для руху в одному напрямку, зупинився для надання переваги вказаним пішоходам. В той же час, автомобіль позивача, який рухався в крайній лівій полосі з досить великою швидкістю, проїхав нерегульований пішохідний перехід, навіть не намагаючись гальмувати.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечні швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливою вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Судом першої інстанції не було враховано, що згідно з п. 18.4 ПДР України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Тому, колегія суддів наголошує на тому, що навіть якщо водій не бачив пішоходів, він все одно повинен був знизити швидкість та зупинитись, оскільки, дотримуючись п. 18.4 ПДР, водій іншого авто знижував швидкість/зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, саме для надання переваги останнім.

Пункт 18.4 міститься у Главі 18 ПДР України, яка має назву «Проїзд пішохідних переходів і зупинок транспортних засобів». Відповідальність за порушення правил проїзду пішохідних переходів передбачена диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому дії позивача поліцейськими кваліфіковано вірно.

Колегія суддів вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України підтверджений належними доказами, зокрема, відеозаписом (запис відео реєстратора), а тому відповідачем правомірно було прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У зв'язку з цим за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова щодо позивача є правомірною і ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов