Справа № 825/1361/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року Чернігів Справа № 825/1361/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2017 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3В.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 16.06.2017 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у періоді, який перевірявся, загальна сума від здійснення своєї господарської діяльності (без урахування податку на додану вартість) не перевищувала, встановленої чинним законодавством межі, що в свою чергу не було підставою для виникнення у позивача обов'язку щодо реєстрації як платника податку на додану вартість у контролюючому органі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надавши письмові заперечення, та зазначив, що сума від здійснення операцій з постачання товарів позивачем за період з 01.11.2015 по 31.10.2016, без урахування акцизного податку склала більше ніж 1 000 000,00 грн, а саме 1 074 513,70. Тобто, позивачем було перевищено встановлену законодавством межу на 74 513,70 грн, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та таким, що прийняте у відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у Чернігівській області, на підставі направлення на перевірку від 16.05.2017 № 885 (а.с.50), згідно наказу від 16.05.2017 № 689, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 та ст.82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлених трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.03.2017, про що складено Акт від 01.06.2017 №283/13/НОМЕР_2, в якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 порушено п.181.1 ст.181, п.183.1, 183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 98 767,89 грн., у тому числі за листопад 2015 року в сумі 26 754,94 грн, за грудень 2016 року в сумі 26 268,56 грн, за січень 2017 року в сумі 25 629,30 грн, за лютий 2017 року в сумі 20 115,09 грн (а.с.9-34).

На підставі Акту перевірки та виявленого в ньому порушення ГУ ДФС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.06.2017 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено сума грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 123 460,00 грн, з яких 98 768,00 грн за податковими зобов'язаннями та 24 692,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.8), яке є предметом даного спору.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до ДФС України. Рішенням про результати розгляду скарги від 17.08.2017 податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Перевіряючи правильність проведення відповідачем перевірки ФОП ОСОБА_3 слід зазначити, що вона проведена відповідно до вимог п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, згідно якого органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Поняття та порядок проведення документальної позапланової виїзної перевірки, визначені ст.78 Кодексу, дотримано. Строки проведення виїзних перевірок, встановлені ст.82 Кодексу, не порушено.

Досліджуючи фактичні обставини нарахування податкового зобов'язання, судом враховано, що відповідно до п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Пунктом 183.2 ст.183 Податкового кодексу України визначається, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст.181 цього Кодексу.

Згідно п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Як встановлено п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України - датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пункт 188.1 ст.188 Податкового кодексу України визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (у редакції чинній у періоді перевірки) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, станом на 31.10.2016 сума від здійснення позивачем операцій з постачання товарів за період з 01.11.2015 по 31.10.2016 (включно), яку відповідач встановив за відображеним обсягом виручки у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), звітах про використання КОРО та Z-звітах РРО, складала 1 126 849,70 грн. При цьому, відповідачем було відраховано із вказаної суми акцизний податок у розмірі 52 336,00 грн. Внаслідок наведеного, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів склала 1 074 513,70 грн (1 126 849,70 52 336,00). Виходячи з вищевикладеного, відповідач в ході проведення перевірки дійшов висновку, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, у періоді, що перевірявся, сукупно перевищує 1 000 000 грн на 74 513,70 грн, а тому позивач повинен був надати заяву про реєстрацію платником ПДВ та надати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, вказавши про порушення позивачем п.181.1 ст.181, п.183.1, 183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в результаті чого, ним було занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 98 767,89 грн., у тому числі за листопад 2015 року в сумі 26 754,94 грн, за грудень 2016 року в сумі 26 268,56 грн, за січень 2017 року в сумі 25 629,30 грн, за лютий 2017 року в сумі 20 115,09 грн.

Проте з таким висновком суд погодитись не може, оскільки з нього вбачається, що при розрахунку загальної суми від здійснення ФОП ОСОБА_3 операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців перевіряючим не було відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України. А отже, відповідач від суми доходу, отриманого позивачем в результаті господарської діяльності, за період 01.11.2015 по 31.10.2016, не відрахував суму податку на додану вартість, що складає 20% від визначеної контролюючим органом суми (20% від 1 126 849,70 грн=225 369,94 грн). З наведеного слідує, що загальна сума від здійснення позивачем операцій з постачання товарів/послуг, без врахування ПДВ, не перевищує встановлену законодавством межу, перевищення якої є підставою для реєстрації платником податку, а тому у позивача відсутній такий обов'язок.

Відповідно, висновки відповідача, викладені в Акті перевірки є помилковими, а прийняте на підставі них податкове повідомлення рішення від 16.06.2017 № НОМЕР_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 16.06.2017 № НОМЕР_1.

Стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області (вул.Реміснича, 11, м.Чернігів, 14000, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул. Богушевича, 30, м.Чернігів, 14000, код НОМЕР_2) 1 234,60 грн (одна тисяча двісті тридцять чотири гривні 60 коп.) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк