Справа № 826/12143/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2017 року письмове провадження № 826/12143/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Вінницяфармація»
до Головного Державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за розрахунковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Діброви Ігоря Альбертовича, Головного управління ДФС у Вінницькій області
провизнання протиправними дій,

Публічне акціонерне товариство «Вінницяфармація» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Головного Державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за розрахунковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Діброви Ігоря Альбертовича (далі по тексту - відповідач-1) та Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі по тексту - відповідач-1) з урахуванням змінених позовних вимог про:

- визнання протиправними дії відповідача - 1 щодо внесення до акту перевірки від 13.07.2016р. №26/1401/01974968 недостовірних відомостей про відсутність посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація»;

- визнання протиправними дії відповідача - 1 щодо внесення до акту перевірки від 15.07.2016р. №27/1404/01974968 «Про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» (), відмову посадових осіб в допуску до проведення перевірки» недостовірних відомостей щодо місця складання акту та пред'явлення направлень на перевірку №311 від 25.04.2016р., №312 від 25.04.2016р., №313 від 25.04.2016р., №314 від 25.04.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача - 1 щодо внесення до актів перевірок недостовірних відомостей.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками ГУ ДФС у Вінницькій області 25 квітня 2016 р. здійснено вихід за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація», м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,б.88, для пред'явлення направлень на перевірку № 311 від 25.04.2016 р., № 312 від 25.04.2016 р., № 313 від 25.04.2016 р., №314 від 25.04.2016 р. про проведення планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація», код за ЄДРПОУ - 01974968 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р.

Позивачем 12.04.2016 року направлено до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області повідомлення про пошкодження документів ПАТ «Вінницяфармація».

У зв'язку з пошкодженням бухгалтерських документів за період 2012 року - 1 кв. 2015 року з причини затоплення у підвальному приміщенні 07 квітня 2016 року розпочати планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Вінницяфармація» було неможливо.

Начальником ГУ ДФС у Вінницькій області 25.04.2016 року прийнято наказ № 242 «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» з 25 квітня 2016 року до дати відновлення та надання документів для перевірки, в межах строків, визначених п. 44.5 ст. 44 ПК України.

Повідомленням від 08.07.2016 року №АС-1/123 позивач повідомив контролюючий орган, що документацію підприємства повторно пошкоджено у зв'язку із попаданням до коробок з документацією води через течію мережі, посилаючись при цьому на фіксацію даної обставини ТОВ ЖЕО від 30.06.2016 року.

При виході на підприємство 12.07.2016 року за адресою м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, б.88, відповідно до закінчення термінів на відновлення документів співробітниками контролюючого органу встановлено, що розпочати планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Вінницяфармація» неможливо, у зв'язку з тим, що ознайомившись з метою та підставами проведення планової виїзної документальної перевірки (наказом ГУ ДФС у Вінницькій області № 194 від 13.04.2016 року, направленням на перевірку № 314, № 313, № 312, № 311 від 25.04.2016 року) голова правління ОСОБА_2 відмовився допустити перевіряючих до перевірки та надав наказ 116 від 01.07.2016 року «Про псування бухгалтерської документації», реєстраційну інформацію з ЖЕО № 2О16-О6-30Т14-45-53 від 30.06.2016 року, акт псування і знищення бухгалтерської документації станом на 30.06.2016 року від 30.06.2016 року та повідомлення надане до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №АС-1/123 від 08.07.2016 року, в якому зазначено, що 30.06.2016 р. первинна бухгалтерська документація ПАТ «Вінницяфармація» пошкоджена.

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області 12 липня 2016 року складено акт №24/1401/01974968 про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки платника податків. Вихід здійснено на адресу: місто Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 88.

В подальшому, ГУ ДФС у Вінницькій області 13 липня 2016 року виписано направлення №565 на проведення планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація».

На підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 13.07.2016р. №331-к «Про відрядження працівника» відповідачем - 1 здійснено вихід на перевірку підприємства за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 39-А.

Під час перевірки встановлено, що посадові особи ПАТ «Вінницяфармація» за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 39-А відсутні, про що складено акт №26/1401/01974968 від 13.07.2016р. про відсутність посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація» ().

В подальшому, на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 14.07.2016р. №335-к «Про відрядження працівника» відповідачем - 1 здійснено вихід на перевірку підприємства за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 39-А.

Під час перевірки встановлено, що розпочати планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Вінницяфармація» неможливо, оскільки головою правління ПАТ «Вінницяфармація» ОСОБА_2 було відмовлено від підпису у направленнях на перевірку та допуску до початку проведення перевірки, а також в наданні документів, що свідчать про фінансово-господарську діяльність підприємства. Крім того, головою правління ПАТ «Вінницяфармація» ОСОБА_2 надано акт про недопущення до планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» від 15.07.2016р.

Як наслідок, відповідачем - 1 складено акт від 15.07.2016р. №27/1401/01974968 «Про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» (), відмову посадових осіб в допуску до проведення перевірки».

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає, що в оскаржуваних актах від 13.07.2016р. №26/1401/01974968 та від 15.07.2016р. №27/1401/01974968 відповідачем - 1 зазначено недостовірну інформацію щодо відсутності посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація»: м. Київ, проспект Лісовий, 39-А; щодо місця складання акту від 15.07.2016р. та пред'явлення направлень на перевірку №311 від 25.04.2016р., №312 від 25.04.2016р., №313 від 25.04.2016р., №314 від 25.04.2016р.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Діяльність працівників контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки платника податків є лише службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом перевірки вимог чинного законодавства, з огляду на що, не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінює стану його суб'єктивних прав, оскільки сама по собі не породжує настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Вінницяфармація» не спрямовані на захист прав та інтересів позивача.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015р. №727 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові грошових зобов'язань, а висновки посадових осіб контролюючого органу, викладені в акті перевірки, є позицією цих осіб щодо кваліфікації дій платника податків, однак самі по собі не впливають на стан суб'єктивних прав платника та не створюють для нього будь-яких додаткових обов'язків.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду Украйни від 10.10.2012 у справі № К/9991/30241/12.

З огляду на зазначене, контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та у подальшому, в разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов'язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012 у справі № К/9991/16720/12.

Також, аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13, в якій зазначено наступне: "Враховуючи викладене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта".

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача - 1 щодо внесення до акту перевірки від 13.07.2016р. №26/1401/01974968 недостовірних відомостей про відсутність посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація» та внесення до акту перевірки від 15.07.2016р. №27/1404/01974968 «Про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» (), відмову посадових осіб в допуску до проведення перевірки» недостовірних відомостей щодо місця складання акту та пред'явлення направлень на перевірку №311 від 25.04.2016р., №312 від 25.04.2016р., №313 від 25.04.2016р., №314 від 25.04.2016р.

Таким чином, позивач фактично оскаржує дії відповідача - 1 щодо складання та змістового наповнення актів від 13.07.2016р. №26/1401/01974968 та від 15.07.2016р. №27/1404/01974968.

Враховуючи те, що акт перевірки та викладені у ньому факти та висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для платника податків певні правові наслідки, оскільки він є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Вінницяфармація» не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічному акціонерному товариству «Вінницяфармація» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій