Справа № 643/1525/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р.Справа № 643/1525/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. по справі № 643/1525/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Московського районного суду від 26.06.2017р. задоволено адміністративний позов ОСОБА_1

Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 10.01.2017р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 24 листопада 2016 року з урахуванням в якості пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту у період з 05.06.1984р. по 03.12.2001р. та з 17.10.2002р. по 06.02.2003р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,0 грн. на його користь.

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з'ясування обставин по справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 19.04.1984р. обіймав посаду слюсаря по ремонту автомобілів першого розряду Харківського автотранспортного підприємства 20124.

05.06.1984р. на підставі наказу №133-ОК переведений на посаду водія другого класу того-ж підприємства.

01.12.1986р. на підставі наказу №574 від 15.12.1986р. йому присвоєна кваліфікація водія першого класу.

29.04.1986р. Харківське АТП 20124 перейменовано в АТП -36330.

29.12.1987р. Харківське АТП 36330 перейменовано в АТП-16330.

05.03.1998р. Харківське АТП-16330 перетворено у ВАТ «Харківське АТП-16330».

03.12.2001р. позивач звільнений за переводом до ООО «АТП-16330-1» згідно наказу №71 від 03.12.2001р.

04.12.2001р Прийнятий водієм 1-го класу до ООО «АТП-16330-1» для роботи на автобусах по переводу з ОАО «ХАТП-16330» (а.с.11).

16.10.2002р. звільнений за переводом до ОАО «ХАТП-16330» на підставі наказу №5 від 16.10.2002р.

17.10.2002р. прийнятий водієм першого класу на автобусі по переводу з ООО «АТП-16330-1» на підставі наказу №63 від 17.10.2002р.

06.02.2003р. звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України

06.03.2003р. прийнятий на посаду водія 1-го класу на автобус ІК-250 ЧП «Сойма».

Згідно довідки КП «Міський архів» в документах фонду Харківського авто-транспортного підприємства - 20124 (36330) наказів про переводи на роботу з неповним робочим днем, відпустках без зберігання заробітної плати, простоях, атестації робочих міст за 1984-2001, 2002-2003 рік не має.

24.11.2016р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

07.12.2016р. комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 420/18-16 яким відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні стажу роботи у період з 05.06.1984р. по 03.12.2001р. за професією водій, з 17.10.2002р. по 06.02.2003р. за професією водій на автобусі, з підстав не надання заявником документів підтверджуючих роботу в якості водія міського пасажирського транспорту.(а.а.74)

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова від 10.01.2017р. ( у вигляді протоколу) у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії. (а.с. 21)

Не погодившись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є неправомірним, оскільки позивачем, як до пенсійного органу, так і до суду надано докази в підтвердження роботи на посаді , що дає право на призначення пільгової пенсії .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Згідно положень ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пільгової пенсії, до якої надавав трудову книжку, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, архівні довідки, довідки про перейменування підприємства , копії наказів по підприємству, копій особових карток.

Згідно записів у трудовій книжці (які стосуються спірного періоду роботи), позивач працював водієм 2 класу з 05.06.1984р., водієм 1 класу з 01.12.1986р. - 03.12.2001р., з 17.10.2002р. по 06.02.2003р. водієм 1 класу на автобусі. (а.с.10-12)

Під час розгляду комісією при головному управлінні ПФУ в Харківській області заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, пенсійним органом досліджувалася архівна довідка від 13.10.2016р. № С-160 в якій підтверджено період роботи позивача з 05.06.1984р. по 03.12.2001р. водієм на всіх марках автомобілів, та з 17.10.2002р. по 06.02.2003р. водієм 1 класу для роботи на всіх марках автобусів на всіх марштурах.

Вважаючи,що надані документи не підтверджують період роботи позивача саме на посаді водія міського пасажирського транспорту, відповідачем відмолено в підтвердженні стажу роботу та в подальшому в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Судом встановлено, що підприємство на якому працював позивач ( з урахуванням його перейменувань) на момент звернення до органу пенсійного забезпечення ліквідоване без визначення правонаступника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності рішення про відмову в призначенні пенсіцї, оскільки позивачем надані належні документи в підтвердження факту його роботи водієм автобуса на міських маршрутах в спірний період, зокрема трудова книжка, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, архівна довідка, довідки про перейменування підприємства , копії наказів по підприємству, копій особових карток.

Також факт роботи позивача водієм на міських маршрутах підтверджено показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, наданих суду першої інстанції. які підтвердили, що вони разом з позивачем працювали в АТП-20124 (перейменовано в АТП-36330) на автобусах, які за своїм значенням здійснювали перевезення тільки в межах міста, оскільки за правилами перевезення експлуатація їх за межами міста не допускалась. Крім того, дане АТП за час їх роботи мало тільки маршрути міського значення. Факт роботи свідків водіями в АТП-20124 (перейменовано в АТП-36330) підтверджується трудовою книжкою.

Доводи апелянта про те, що наявне рішення від 07.12.2016р., яким позивачу відмовлено в підтвердженні стажу роботи, яке не скасовано та є чинним, а тому є підстави для відмови в призначенні пенсії, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків, оскільки з зазначеного рішення вбачається, що позивачем надавалися пенсійному органу необхідні документи для підтвердження стажу, зокрема, трудова книжка, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1, архівна довідка, довідки про перейменування підприємства, копії наказів по підприємству, копії особових карток, висновок ГУ ПФУ в Харківській області щодо підтвердження пільгового стажу роботи, а тому висновок відповідача про відсутність підтверджуючих документів є помилковим.

Також колегія суддів зазначає, що у випадку не достатності документів, або наявності труднощів у їх отриманні пенсійний орган надає особі, що звернулася за призначенням пенсії допомогу, проте відповідачем не надано доказів надання допомоги позивачу у отриманні додаткових документів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення.

Враховуючи той факт, що позивачем були надані належні докази, які достовірно підтверджують факт його роботи водієм автобуса на міських маршрутах за період з 05.06.1984р. - 03.12.2001р. та з 17.10.2002р. -06.02.2003р., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, а відтак колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування постанови Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. по справі № 643/1525/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Бартош Н.С. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2017 р.