Справа № 132/2379/17
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Марковича Михайла Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що постановою серії АР №399374 від 13.07.2017 року, винесеною інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Маркович М.М. на нього було накладено адміністративне стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він, керуючи автомобілем марки «Mercedes - Benz Sprinter», д.н.з.НОМЕР_1 на Західному обході м.Львова 534 км+600, не виконав вимоги дорожнього знаку 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив п.8.5.1. ПДР України.

Вважає, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. Тому звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача на підставі довіреності Колодійчук О.В. в судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшло заперечення проти позову, згідно якого просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою серії АР №399374 від 13.07.2017 року, винесеною інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Маркович М.М. на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він, керуючи автомобілем марки «Mercedes - Benz Sprinter», д.н.з.НОМЕР_1 на Західному обході м.Львова 534 км+600, не виконав вимоги дорожнього знаку 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив п.8.5.1. ПДР України.

Дана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства, виходячи з наступного.

Так, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Зокрема, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Марковича Михайла Михайловича, безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було виконано таких щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Зокрема, згідно ПДР України суцільну лінію дорожньої розмітки дозволяється перетинати для об?'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про а дм і н і страти в н е правопору шен ня розглядається за місце його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення», які містяться в ст.ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 КУпАП, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте інспектор поліції вимог чинного законодавства не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень, тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

Крім того, Пленум Вищого адміністративного суду України оприлюднив постанову від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», в якій зазначив, що за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 18, 71, 122, 160-162, 167, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Марковича Михайла Михайловича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №399374 від 13.07.2017 року у виді накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: