Справа № 822/1912/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1912/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідачів: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області про скасування наказу, поновлення на роботі та виплати заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області в якому просив:

-скасувати наказ відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області від 14 квітня 2017 року №17-к в частині звільнення позивача 20 квітня 2017 року з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області та наказ від 23 травня 2017 року №18-к;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області;

- зобовязати відділ Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області виплатити позивачу заробітну плату з дати його звільнення, а саме з 01 червня 2017 року по дату поновлення на роботі на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідачів про задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 з 16 вересня 2015 року працював у відділі Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" від 31 серпня 2016 року №581 прийнято рішення про ліквідацію, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком, зокрема, відділ Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області.

На виконання вказаної постанови Держгеокадастром прийнято наказ від 07 листопада 2016 року №286 "Про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Хмельницькій області" зокрема і відділ Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області.

14 листопада 2016 року головою комісії з ліквідації відділу ОСОБА_5 прийнято наказ №39-к від 14 листопада 2016 року "Про попередження про вивільнення працівників" з яким позивач ознайомлений 15 листопада 2016 року, що підтверджується його підписом на додатку до вказаного наказу.

Крім цього, 15 листопада 2016 року позивачу було вручено попередження про вивільнення, в якому зазначено підстави майбутнього вивільнення у зв'язку з ліквідацією та повідомлено, що строк дії попередження не менше 2-х місяців з моменту ознайомлення з попередженням. Із вказаним попередженням позивач ознайомився 15 листопада 2016 року, про що свідчить його підпис на попередженні.

29 листопада 2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №247-к було введено в дію структуру та штатний розпис Головного управління.

По закінченню двохмісячного строку дії попередження про вивільнення позивача, у зв'язку із введенням в дію нової структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в.о. керівника Головного управління ОСОБА_6 для подальшого працевлаштування було запропоновано позивачу посади у новій структурі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, а саме: головного спеціаліста відділу в Ярмолинецькому районі або Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з яким позивач ознайомився 18.01.2017 року, проте позивач не виявив бажання зайняти вказані посади.

Так, з 04 квітня 2017 року по 19 квітня позивач перебував у відпустці.

Враховуючи те, що позивач мав вийти з відпустки 20 квітня 2017 року, а з 18 квітня 2017 року йшов у відпустку голова комісії з ліквідації відділу, то 14 квітня 2017 року головою комісії з ліквідації відділу ОСОБА_7 був прийнятий наказ №14-к про звільнення ОСОБА_4 з 20 квітня 2017, тобто дати коли позивач мав вийти з відпустки. Проте, з 19 квітня 2017 року по 28 квітня 2017 року позивач уже перебував на лікарняному, тому звільнити його 20 квітня 2017 року відповідно до вказаного наказу не вбачалося за можливе.

22 травня 2017 року вийшовши з відпустки голова комісії з ліквідації відділу ОСОБА_7, подав запит №-22-0.72-5575/2-17 до комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області щодо перебування ОСОБА_4 на роботі 22 травня 2017 року та згідно відповіді ОСОБА_4 з 22 травня 2017 продовжував перебування на лікарняному.

За таких обставин, 23 травня 2017 року голова комісії з ліквідації відділу ОСОБА_7 прийняв наказ №18-к про внесення змін до наказу відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області від 14 квітня 2017 року №17-к "Про звільнення ОСОБА_4І.", доповнивши п. 1 наказу №17-к реченням наступного змісту: "датою звільнення вважати перший день виходу на роботу після закінчення тимчасової непрацездатності".

Також, 23 травня 2017 року голова комісії з ліквідації відділу ОСОБА_7 направив лист №8-22-0.1-5599/2-17 до Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в якому просив перевірити обґрунтованість видачі (продовження) листів тимчасової непрацездатності.

Відповідно до відповіді Виконавчої дирекції Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 06 червня 2017року №967-04 зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що лікарняні листи видані ОСОБА_4 з порушенням вимог Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а саме: неодноразово необґрунтовано продовжувалися лікарняні. За результатами перевірки керівництвом Виконавчої дирекції Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності буде виставлена претензія головному лікарю Летичівської ЦРЛ щодо відшкодування неправомірних витрат із коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, заподіяних лікарями.

У перший робочий день виходу на роботу позивача 01 червня 2017 року позивач був звільнений із займаної посади.

13 червня 2017 року позивач подав заяву до Головного управління Держгеокадастру Хмельницької області про переведення його на посаду державного кадастрового реєстратора відділу у Летичівському районі Головного управління на що отримав відмову, оскільки вказана посада не є вакантною.

Не погоджуючись з такими наказами позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІI (Закон №889) державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу Законів про Працю України (КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Так, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно із п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Враховуючи те, що позивач відмовився від переведення на іншу вакантну посаду, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано порядок звільнення позивача із займаної посади та виконано вимоги ст.49-2 КЗпП України.

Крім того, механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 (Порядок №1074).

Відповідно до п. 15 Порядку №1074 у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації. Головою комісії з припинення органу виконавчої влади затверджується керівник або заступник керівника органу виконавчої влади, що припиняється.

Пунктом 21 Порядку №1074 визначено, що Голова комісії, зокрема, забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи.

Відповідно до п.18 Порядку №1074, до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу.

Згідно із п. 19 Порядку №1074, право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази, використовуючи бланки органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється.

Відповідно до п.16 Порядку №1074, у складі комісії з припинення органу виконавчої влади за рішенням голови комісії визначається заступник голови комісії - представник органу виконавчої влади, що припиняється, або утвореного органу виконавчої влади, або органу виконавчої влади, до якого переходять права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється, який у разі відсутності голови комісії з припинення органу виконавчої влади чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин виконує його обов'язки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржені накази прийняті відповідачами правомірно, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відповідачами дотримано вимоги КЗпП, а саме завчасно попереджено позивача про зміну істотних умов праці та запропоновано іншу вакантну посаду від якої позивач відмовився.

Оскільки відсутні підстави для скасування наказів про звільнення позивача, то позовні вимоги, які є похідними від попередніх, а саме поновити позивача на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області та зобовязати відділ Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області виплатити позивачу заробітну плату з дати його звільнення, а саме з 01 червня 2017 року по дату поновлення на роботі на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області також не підлягають задоволенню.

Стосовно посилань апелянта на порушення відповідачем вимог ст. 43 КЗпП України, а саме звільнення позивача не погоджено з профспілковою організацією, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки позивачем не надано жодних підтверджуючих письмових доказів того, що він є членом профспілки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 25 вересня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9