Справа № 813/365/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5612/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Богдан А.О.

представника відповідача Юрків Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 в справі №813/365/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великолюбинської селищної ради, про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великолюбинської селищної ради, в якому просив зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 адміністративний позов задоволено частково: зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

ОСОБА_2 18.11.2016 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт. Великий Любінь, Городоцького району, Львівської області.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23.12.2016 № Р-16288/0-8315/6-16, в якій повідомлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 ГУ Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. У зв'язку з тим, що Великолюбинська селищна рада не надала погодження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, позивачу було відмовлено у наданні такого дозволу на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України.

Вважаючи такі відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, керувався наступними мотивами, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, то розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність віднесено до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Судом попередньої інстанції встановлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано забезпечити обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

На виконання даного доручення відповідно наказом Держземагентства України №328 від 15.10.2014 року введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, у відповідності до якого начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Як встановлено, під час розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відповідач виконував вимоги наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року та у відповідності до якого звернувся за відповідним погодженням до Великолюбинської селищної ради Городоцького району Львівської області, за якою рахується спірна земельна ділянка як землі запасу.

Однак, як правильно зазначає суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні заперечення Великолюбинської селищної ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Суд звертає увагу, що саме про відсутність такого погодження, а не про відмову в наданні дозволу, йдеться також у відмові відповідача від 23.12.2016 № Р-16288/0-8315/6-16.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в ГУ Держземагенства у Львівській області не було підстав для відмови у наданні дозволу на виговлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 через відсутність погодження Великолюбинської селищної ради.

Підставним вважає також колегія суддів застосування судом першої інстанції норм ст. 11 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 в справі №813/365/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель

Повний текст ухвали складено 29.09.2017.