Справа № 689/215/17
Суддя: Баськов М. М.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/215/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.09.2017 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя Баськов М.М.

за участю:

секретарів Кушнір О.М., Цмикайло Т.В.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Пантело В.В., Копицяка Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької районної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ярмолинецької районної ради Ярмолинецького району Хмельницької області і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Ярмолинецької районної ради №24-к від 02.11.2016 "Про звільнення ОСОБА_1.", поновити його на посаді керуючого справами виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради та стягнути з Ярмолинецької районної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 53796,16 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 29 квітня 2002 року він працював на посаді керуючого справами виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради, а 1 вересня 2016 року його попередили про наступне звільнення з вказаної посади в зв'язку із скороченням штату працівників виконавчого апарату ради. На підставі оспорюваного розпорядження голови Ярмолинецької районної ради №24-к від 02.11.2016, його було звільнено із займаної посади з 02.11.2016. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки 19.01.2010 його було обрано головою первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради і, звільняючи його з займаної посади, уповноважений на те орган мав би звернутися до вищого виборного органу профспілки, яким є Хмельницька обласна організація профспілки працівників державних установ України. Проте, під час його звільнення Ярмолинецька районна рада не зверталася до вказаного профспілкового органу, а тому своє звільнення він вважає незаконним, через що звернувся до суду за захистом своїх прав, а також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 по 03.08.2017.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що вважає своє звільнення із займаної посади незаконним, так як відповідач порушив процедуру, яка передбачена чинним законодавством, зокрема Кодексом законів про працю України та Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", щодо звільнення з роботи членів виборчого профспілкового органу.

Представники відповідача позов не визнали, вважаючи його необґрунтованим, та пояснили, що 26.08.2016 Ярмолинецькою районною радою було прийнято рішення, яким були внесені зміни до структури та чисельності виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради, зокрема, було скорочено посаду керуючого справами виконавчого апарату ради, яку займав позивач. На виконання вказаного рішення рада звернулася до первинної профспілкової організації, якою є профспілка працівників виконавчого апарату ради і яку очолював ОСОБА_1, та 31.08.2016 було отримано згоду на звільнення позивача. Позивач був за два місяці повідомлений про можливе звільнення і йому було запропоновано іншу роботу в виконавчому апараті ради, проте він відмовився від запропонованої посади, через що і був звільнений.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом установлено, що розпорядженням голови Ярмолинецької районної ради №12-к від 29.04.2002 ОСОБА_1 був переведений на посаду керуючого справами виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради, є посадовою особою органу місцевого самоврядування, йому було присвоєно 9 ранг, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.08.1986 (а.с. 7).

19 січня 2010 року ОСОБА_1 був обраний головою первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, яка була взята на обслуговування Хмельницькою обласною профспілковою організацією працівників державних установ України (а.с. 41- 45).

Рішенням Ярмолинецької районної ради від 26 серпня 2016 року №12 "Про внесення змін до структури та чисельності виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради" зі складу структури виконавчого апарату ради шляхом скорочення була виведена серед інших, в тому числі, посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку на той час обіймав позивач (а.с. 15).

30.08.2016 голова Ярмолинецької районної ради Копицяк Л.Ф. звернувся до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору в зв'язку із скороченням чисельності працівників апарату ради, в тому числі, щодо ОСОБА_1 (а.с. 17).

31 серпня 2016 року зборами первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ було розглянуто вказане подання і надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, що підтверджується відповідним протоколом зборів №4 від 31.08.2016 (а.с. 18).

31 серпня 2016 року головою Ярмолинецької районної ради було видано розпорядження №15-к про попередження працівників виконавчого апарату ради, посади яких підпадають під скорочення, про наступне вивільнення з 2 листопада 2016 року, а також вказаним працівникам, в тому числі ОСОБА_1, була запропонована робота на інших посадах в виконавчому апараті ради, зокрема останньому була запропонована посада начальника загального відділу виконавчого апарату районної ради. Однак ОСОБА_1 не надав згоди на переведення на іншу посаду. (а.с. 19,20).

Розпорядженням голови Ярмолинецької районної ради №24-к від 02.11.2016 "Про звільнення ОСОБА_1." було звільнено ОСОБА_1 з посади керуючого справами Ярмолинецької районної ради з 2 листопада 2016 року із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій Ярмолинецької районної ради, в особі її голови, з приводу звільнення ОСОБА_1 в зв'язку із скороченням чисельності штату виконавчого апарату суд виходить з наступного.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон України № 280/97-ВР) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2).

Статтею 5 вказаного закону визначено, що система місцевого самоврядування включає, в тому числі, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

В силу ч. 2 та ч. 5 ст. 10 Закону України № 280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 43 цього ж закону до повноважень районної ради віднесено питання затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету, яке вирішується виключно на пленарних засіданнях районної ради.

Статтею першою Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-III від 07.06.2001 (далі - Закон України № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст. 3).

Керуючий справами виконавчого апарату районної ради приймається на службу в орган місцевого самоврядування шляхом призначення головою районної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст. 10).

Відповідно до ст. 20 Закон України № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування припиняється як за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України, так і на підставах і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Таким чином, посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку займав ОСОБА_1, відноситься до посадових осіб органів місцевого самоврядування, а звільнення з цієї посади здійснюється на підставах, передбачених КЗпПУ.

Статтею 40 КЗпПУ визначені випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів закріплені в ст. 43, 252 КЗпПУ.

Однією із таких гарантій є те, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок) (ч. 3 ст. 252 КЗпПУ).

Частиною сьомою статті 43 КЗпПУ визначено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічна норма міститься в ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" № 1045-XIV від 15.09.1999.

Отже, звільняючи ОСОБА_1 з посади уповноважений орган Ярмолинецької районної ради (голова ради) мав би отримати згоду на це від Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України, як вищого виборного органу по відношенню до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, головою якої був ОСОБА_1

Однак, уповноважений орган Ярмолинецької районної ради (голова ради) не звертався до Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1, а звернувся до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, яка 31.08.2016 і надала таку згоду (а.с. 18).

В той же час відсутність попередньої згоди виборного профспілкового органу щодо звільнення працівників, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки не може бути безумовною підставою для залишення таких працівників на займаних посадах.

Згідно із ч. 9 ст. 43 КЗпПУ якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Аналогічне роз'яснення надано пленумом Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 (п. 15).

Із системного аналізу законодавства можна зробити висновок, що навіть за відсутності згоди профспілкового органу на звільнення працівника, який є членом цього органу, або вищестоящого профспілкового органу, суд, розглядаючи спір, повинен запитати згоду відповідного профспілкового органу щодо звільнення працівника, а за наявності такої згоди, вона (згода) має бути обґрунтованою.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то рішення профспілкового органу слід оцінювати на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад судочинства та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Саме до цього по суті зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду України № 6-703цс15 від 01.07.2015 та №21-107а15 від 19.05.2015, які, в силу ст. 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Під час розгляду вказаної справи суд, зупинивши провадження по справі, запитав згоду Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України щодо звільнення ОСОБА_1 з посади керуючого апарату виконавчого комітету Ярмолинецької районної ради.

Зборами Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України від 12 січня 2017 року було відмовлено у наданні такої згоди. Як вбачається з протоколу зборів, головною і єдиною підставою для такої відмови було те, що уповноважений орган Ярмолинецької районної ради не звернувся до відповідного профспілкового органу за згодою щодо звільнення ОСОБА_1 (а.с. 61).

В судовому засіданні член вказаного профспілкового органу пояснив, що інших підстав, які б перешкоджали звільненню ОСОБА_1 з займаної посади, крім вищевказаної, встановлено не було.

За таких обставин суд вважає, що відмова Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади керуючого виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради не може вважатися обґрунтованою, оскільки не містить належне правове обґрунтування такої відмови, так як під обґрунтованою відмовою профспілкового органу у наданні згоди на звільнення працівника слід розуміти таке його рішення, яке ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника, інших обставинах тощо.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за його безпідставністю.

На підставі ст. 2, 5, 10, 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 1, 3, 10, 20, 39 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", ст.. 40, 43, 252 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. 2, 8, 158-163, 185, 186 КАС України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Ярмолинецької районної ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Ярмолинецької районної ради від 02.11.2016 №24-к "Про звільнення ОСОБА_1.", поновлення ОСОБА_1 на посаді керуючого справами виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради та стягнення з Ярмолинецької районної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 53796,16 грн.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя М.Баськов