Справа № 642/2060/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 642/2060/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 по справі № 642/2060/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_1

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2М.) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 612501 від 22.04.2017 інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень; провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано дії відповідача щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 612501 від 22.04.2017 про накладення стосовно ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.

Постанову серії АР № 612501 від 22.04.2017 року ухвалену інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень скасовано.

Провадження по адміністративній справі закрито, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч. 2 ст.258, ст. 222, ч.1 ст.255 КУпАП, розділ І, ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, стверджує про відсутність необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці вчинення правопорушення. Апелянт вказує на те, що ним дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності відповідно до вимог КУпАП. Також зазначив, що ним, в межах своїх повноважень, під час чергування правомірно складено постанову серії АР № 612501 від 22.04.2017 за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України за те, що останній, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, у м. Кременчуці на вул. Кучми, біля буд. 2 здійснив обгін транспортного засобу ближче 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п. 14.6 в ПДР України.

Позивач, скориставшись правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу, вказав, що апеляційне адміністративне провадження по справі № 643/2060/17 за апеляційною скаргою відповідача необхідно закрито, як таке що було помилково відкрите.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22.04.2017 інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 було складено постанову серії АР № 612501 за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Відповідно до постанови серії АР № 612501 від 22.04.2017, ОСОБА_2 22 квітня 2017 року, близько 14 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, у м. Кременчуці на вул. Кучми, біля буд. 2 здійснив обгін транспортного засобу ближче 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п. 14.6 в ПДР України.

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при ухвалені постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача не навів докази, які підтвердили винність позивача у скоєному правопорушенні, зокрема не було наведено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які пом'якшують або обтяжують відповідальність.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п. "в" п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед - пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Не заперечуючи про наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу на місці вчинення правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися наявними обєктивними належними та достатніми доказами.

До матеріалів адміністративної справи відповідачем долучено диск із відеозаписом за 22 квітня 2017 року з нагрудної камери поліцейського, однак з даного відеозапису не можливо встановити факт порушення позивачем п.п. "в" п. 14.6 Правил дорожнього руху України, враховуючи те, що позивач заперечує проти порушення ним Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення п.п. "в" п. 14.6 Правил дорожнього руху та ч. 2 ст.122 КУпАП України, а тому притягнення позивача до відповідальності є безпідставним, та висновок суду першої інстанції про скасування постанови серії АР № 612501 від 22.04.2017 ухвалену інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП є правомірним.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що апеляційне адміністративне провадження по справі № 643/2060/17 за апеляційною скаргою відповідача необхідно закрито, як таке що було помилково відкрите з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 2 ст. 17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Разом із тим, ст. 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, та потерпілим надано право оскаржити її. Порядок оскарження в даному випадку визначений КУпАП та КАС України, в залежності від органу, який розглядав справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої зазначеної норми постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову у справах про адміністративні правопорушення, ухвалену не судом, а іншим суб'єктом владних повноважень, може бути оскаржено до "вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи)", а також до місцевого загального суду як адміністративного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені положеннями статті 171-2 КАС України.

Відповідно до положень КАС України у первісній редакції від 6 липня 2005 року, що діяла до внесення змін згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.10.2010 N 2453-VI, постанова суду першої інстанції у адміністративній справі за адміністративним позовом фізичних чи юридичних осіб до суб'єктів владних повноважень з приводу їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 2 частини першої статті 18) могла бути оскаржена в апеляційному і касаційному порядках (частини друга, третя статті 20).

Однак, на підставі положень ч. 2 ст. 171-2 КАС України (в редакції Закону України від 07 липня 2010 року N 2453-VI), якими передбачено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає, осіб, які беруть участь в адміністративній справі, позбавлено встановленого пунктом 8 частини третьої статті 129 Основного Закону України конституційного права на оскарження в апеляційному і касаційному порядку судових рішень.

Вказані положення КАС України стали предметом розгляду Конституційним Судом України, оскільки вони обмежують право на апеляційне та касаційне оскарження рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у вказаних справах.

В своєму Рішенні від 08 квітня 2015 року у справі № 1-6/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КАС України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положеннями частини другої статті 171-2 КАС України запроваджено у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності непропорційні обмеження права на оскарження судового рішення, що порушує сутнісний зміст права особи на судовий захист, та вирішив визнати вказані положення такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", визнані неконституційними вказані вище положення КАС України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного Рішення, постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути ними оскаржена в апеляційному і касаційному порядках.

Враховуючи вищевикладене, у вказаній справі сторони та інші особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки мають право оскаржити постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 в апеляційному та касаційному порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови судом першої інстанції було помилково роз'яснено про те, що вказана постанова є остаточною, разом із тим вказане посилання суду не впливає на результат вирішення справи.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 по справі № 642/2060/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017.