Справа № 809/892/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року № 876/8237/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, яким просила визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2013 року ВП № 40370490 та скасувати дану постанову. Також в позовній заяві позивач просила поновити їй строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що строком для звернення до адміністративного суду з даним позовом згідно з ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства є десятиденний строк з дня, коли позивач дізналась або повинна була дізнатись про те, що 23.10.2013 року було відкрите виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_1 вказує, що перебіг строку звернення до суду розпочався з моменту коли вона дізналася про оскаржувану постанову, а саме з 23.05.2017 року при ознайомленні з матеріалами судової справи № 344/5129/14-ц, однак із даним позовом звернулась до суду лише 21.06.2017 року. Суд відхилив доводи позивача про те, що вона подала позовну заяву в межах вказаного строку, а саме 02.06.2017 року, однак позовну заяву було помилково доставлено поштою до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, оскільки направлення позову на адресу іншого державного органу, на думку суду, не є тією обставиною, яка свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду та не перериває його перебіг. Також суд вважає, що надання позивачем першої сторінки позовної заяви з відтиском штампу відповідача не свідчить про здійснення направлення саме поштовим відправленням. Крім того, суд зазначив, ОСОБА_1 як заставодавець нежитлового приміщення повинна була дізнатися про наявність відкритого виконавчого провадження з 2013 року щодо звернення стягнення на цей об'єкт, оскільки вказані правовідносини випливають з здійснення виконання її зобов'язань як заставодавця. За таких обставин суд вважає, що адміністративний позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до суду, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, а суд неповно встановив обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справ. Просить ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що перебіг строку звернення до суду розпочався з моменту коли вона дізналася про оскаржувану постанову, а саме з 23.05.2017 року при ознайомленні з матеріалами судової справи № 344/5129/14-ц і позов вона подала в межах вказаного строку, а саме 02.06.2017 року, однак позовну заяву було помилково доставлено поштою до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що свідчить відмітка відповідача на першій сторінці позовної заяви, а 16.06.2017 року їй було повернуто даний позов, і вона відразу подала його до суду. Наведене також підтверджується фіскальним чеком поштового відділення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби встановлено ст. 181 даного Кодексу, згідно з частиною 2 якої позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

А відповідно до ст. 100 цього Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2013 року ВП № 40370490 та дану постанову, однак з позовом про скасування даної постанови звернулась лише 21.06.2017 року.

Колегія судів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надала належних доказів поважності причин пропуску цього строку, виходячи з наступного.

Як зазначає ОСОБА_1, про існування оскаржуваної постанови державного виконавця від 23.10.2013 року ВП № 40370490 вона дізналась 23.05.2017 року при ознайомленні з матеріалами судової справи № 344/5129/14-ц. Водночас, інших відомостей щодо дати отримання позивачем копії даної постанови чи інформації про її винесення (існування) судом не встановлено. Зокрема, відповідач не надав доказів надіслання (вручення) позивачу зазначеної постанови чи відомостей про те, що позивачу в будь-який інший спосіб відомо про дане виконавче провадження і в тому числі про оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що саме з 23.05.2017 року розпочався перебіг десятиденного строку оскарження до суду даної постанови.

При цьому, колегія судів зазначає, що відповідно до аналізу змісту ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду. Таким чином, дізнавшись про існування оскаржуваної постанови відповідача, позивач була зобов'язана у найкоротший строк оскаржити її у встановленому законодавством порядку, якщо вважала постанову протиправною.

Як встановив суд, ОСОБА_1 подала поштою позовну заяву 02.06.2017 року, однак помилково скерувала її до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області і 16.06.2017 року відповідач повернув їй даний позов як помилково направлений. Наведене підтверджується фіскальними чеками Відділення поштового зв'язку № 2 м. Чернівці та відміткою (штампом) відповідача на першій сторінці позовної заяви, копії яких позивач надала суду. А 21.06.2017 року ОСОБА_1 подала позовну заяву безпосередньо до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Проаналізувавши наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1, після того як дізналась про існування оскарженої постанови державного виконавця від 23.10.2013 року, у встановлений законодавством строк вчинила дії щодо оскарження цієї постанови, а саме надіслала поштовим відправленням відповідну позовну заяву, але помилково адресувала її не до суду. На думку колегії суддів, вказана обставина свідчить про наявність поважних причин пропуску позивачем десятиденного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки вона вживала заходів саме щодо судового оскарження зазначеної вище постанови державного виконавця. Наведене підтверджується також наявною в матеріалах справи копією квитанції від 02.06.2017 року № TS207518 про сплату ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн., тобто в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що свідчить про те, що позивач 02.06.2017 року мала намір звернутись саме до суду з даною позовною заявою.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 як заставодавець нежитлового приміщення повинна була дізнатися про наявність відкритого виконавчого провадження з 2013 року щодо звернення стягнення на цей об'єкт, так як спірні правовідносини випливають з здійснення виконання її зобов'язань як заставодавця, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки це є лише припущенням суду, не підтвердженим жодними доказами.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального справа, тому її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 809/892/17 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш