Справа № 826/9261/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9261/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Коротких А.Ю., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, питання про поновлення провадження у справі за апеляційною скаргою Прокуратури Київської області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати виплатити середній заробіток,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача при затримці виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць; визнати період з 10.03.2016 по 18.05.2016 вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення; стягнути та зобов'язати виплатити на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення з 10.03.2016 по 18.05.2016 у розмірі 12 890 грн 69 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Прокуратури Київської області на корить ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 11.03.2016 по 17.05.2016 в сумі 12 342 грн 15 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2016 по справі №826/23969/15 задоволено частково позов ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області № 2065к від 25.09.2015; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області № 2575к від 28.12.2015 «Про зміну наказу № 2065к від 25.09.2015»; поновлено ОСОБА_2 на публічній службі в органах прокуратури України на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015. Стягнуто з прокуратури Київської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.09.2015 по день поновлення на роботі, за вирахуванням сум, отриманих ОСОБА_2 як допомогу на випадок безробіття. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015 та присудження виплатити їй заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 17-24).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2006 по справі №826/23969/15 змінено виклавши абзац п'ятий резолютивної частини судового рішення в наступній редакції «стягнути з Прокуратури Київської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 531 грн 75 коп. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2016 по справі №826/23969/15 залишено без змін (а.с. 25-31).

Наказом Прокуратури Київської області від 18.05.2016 №340к скасовано наказ № 2575к від 28.12.2015 та поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015 (а.с. 44).

Відповідно до довідки від 07.06.2016 позивачу виплачено допомогу як безробітній у період з 27.10.2015 по 18.05.2016 на загальну суму 26 020 грн 66 коп. (а.с. 43).

Оскільки судове рішення від 10.03.2016 виконано Прокуратурою Київської області лише 18.05.2016, тому вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачем та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до довідки від 15.06.2016, середньоденний заробіток позивача становить 274 грн 27 коп., тому період затримки виконання судового рішення становить з 11.03.2016 по 17.05.2016, 45 робочих днів, відтак позивачу належить до виплати 12 342 грн 15 коп. При цьому, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є саме стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, отже позов в частині визнання протиправною бездіяльності при затримці виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, визнання періоду з 10.03.2016 по 18.05.2016 вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Також громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, правовідносини, що виникають при звільненні між працівником та власником або уповноваженою ним особою, регулюються трудовим законодавством, в тому числі Кодексом законів по працю України (далі по тексту - КЗпП України), Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР, Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР.

За правилами статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від незаконного звільнення з роботи.

Згідно з частин першої-другої ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 у пункту 34 визначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до частин другої-третьої ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з набранням чинності судового рішення виникли спірні правовідносини між позивачем та Прокуратурою Київської області щодо поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як свідчать матеріали справи, 16.03.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №826/23969/15 в частині поновлення позивача на посаді та стягнення присудження позивачу заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць (а.с. 36).

Однак, сторонами не заперечується, що позивачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 26.09.2015 по 10.03.2016 з вирахуванням сум допомоги по безробіттю.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Відтак, в силу положень ст. 236 Кодексу законів про працю України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

За правилами п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992, № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348) (далі - Порядок №100).

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами абзацу 3 п. 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з абзацем 4 п. 2 Порядку №100 якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за передні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного робочого дня. середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 порядку. Відповідно до п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 п. 8 Порядку №100).

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів в у 2016 році становила, зокрема у березні - 22; у квітні - 21, у травні - 19.

Як встановлено судом прерщої інстанції, вимушений прогул позивача з 11.03.2016 по 17.05.2016 (тобто, до дня поновлення на посаді згідно Наказу Наказом Прокуратури Київської області від 18.05.2016 №340к) становить: 45 днів (15+21+9=45).

За правилами абзацу 3 п.3 Розділу III Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно п.п.5 і 8 Розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки від 15.06.2016 №18ф-253 середня заробітна плата позивача становить 274 грн 27 коп. (а.с. 45), тому позивачу належить до виплати 12 342 грн 15 коп. (а.с. 274 грн 27 коп. * 45 днів) (без вирахування з нього сум обов'язкових податків і зборів).

При цьому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є саме стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, отже позов в частині, визнання протиправною бездіяльності при затримці виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць; визнання періоду з 10.03.2016 по 18.05.2016 вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Однак, судом першої інстанції, при ухваленні рішення не було враховано, що за період з 11.03.2016 по 17.05.2016 позивач отримав від центру зайнятості допомогу по безробіттю у розмірі 9635 грн 27 коп. (а.с. 43).

Відповідно до п.4 статті 35 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-III із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

За правилами п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Таким чином, враховуючи відшкодування Прокуратурою Київської області Печерському районному центру зайнятості сум на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно платіжного доручення 31422 від 21.07.2016 (а.с. 62-63), тому сума середнього заробітну за період затримки виконання судового рішення становить 2706 грн 88 коп. (12342 грн 15 коп. - 9635 грн 27 коп.).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки позивач у період з 11.03.2016 по 17.05.2016 отримав від Печерського районного центру зайнятості допомогу по безробіттю у розмірі 9635 грн 27 коп., тому середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 11 березня 2016 року по 17 травня 2016 року підлягає стягненню з відповідача в сумі 2706 грн 88 коп., що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалення в цій частині нової постанови нового змісту: «Стягнути з Прокуратури Київської області на корить ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 11 березня 2016 року по 17 травня 2016 року в сумі 2706 грн 88 коп.».

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Прокуратури Київської області - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову наступного змісту:

Стягнути з Прокуратури Київської області на корить ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 11 березня 2016 року по 17 травня 2016 року в сумі 2706 грн 88 коп. (дві тисячі шість гривень вісімдесят вісім копійок).

В решті - постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: А.Ю. Коротких,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Файдюк В.В.