Справа № 750/6274/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/6274/17
Провадження № 2-а/750/897/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у взятті на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог від 26.09.2017 року позивачем заявлено вимогу про зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 21.04.2017 (а.с.55)

Обгрунтовано позов тим, що з 17.12.2014 він перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб Деснянського району м. Чернігова, але дію довідки відповідачем було припинено. Позивач 21.04.2017 року звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, проте на свою заяву отримав відмову, яку вважає незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 17.12.2014 по 03.04.2017 перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб по Деснянському району м. Чернігова, що надавало йому право на отримання соціальних виплат, зокрема, пенсії в Головному управлінні ПФУ в Чернігівській області та компенсацію вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Оскільки під час проведення перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складанням актів обстеження матеріально побутових умов не було підтверджено факт проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, тому Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради 03.04.2016 прийнято рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 14.03.2017 звертався з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, Деснянської районної у м. Чернігові ради, в якому просив суд: визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо припинення ОСОБА_3 виплати компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові здійснити нарахування та продовжити виплату ОСОБА_3 компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи з моменту припинення 01.02.2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення комісії по призначенню всіх видів державної соціальної допомоги виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 13.01.2017 року (протокол № 2) про припинення виплати компенсації вартості харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові щодо направлення на розгляд комісії подання № 42 від 12.01.2017 року по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги щодо розгляду питання відносно припинення соціальних виплат ОСОБА_3; визнати протиправним та скасувати розпорядження № 28 від 16.01.2017 року відділу з питань соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.; стягнути з виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.06.2017 у справі №750/2635/17, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо припинення ОСОБА_3 виплати компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові здійснити нарахування та продовжити виплату ОСОБА_3 компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.02.2017 року. Визнано протиправними та скасувані рішення комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 13.01.2017 року про припинення виплати компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо направлення на розгляд комісії подання № 42 від 12.01.2017 року по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги щодо розгляду питання відносно припинення соціальних виплат ОСОБА_3. Визнано протиправним та скасувано розпорядження № 28 від 16.01.2017 року Управління праці та соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Суд при розгляді даної справи, мотивуючи своє рішення, прийшов до висновку, що складені відповідачем акти обстеження матеріально побутових умов позивача від 11.11.2016 року та 09.02.2017 року не можна прийняти до уваги через численні помилки, а саме: в акті від 11.11.2016 року, вказано що за адресою: пр. Миру, 52/11, не було вдома ОСОБА_4, а прізвище та ініціали позивача ОСОБА_3. В самому тексті акту вказано, що зі слів сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_3 не проживає за адресою, а коли особа підписувалась в зазначеному акті, вона поставила підпис та прізвище ініціали ОСОБА_7, особу сусідів, за словами свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не встановлювали. Не подано доказів, про те, що позивач був повідомлений про те, що буде здійснено обстеження умов проживання 11.11.2016, а також про те, що необхідно зявитись до відповідача, а отже передчасно відповідачами прийнято рішення від 13.01.2017 року про припинення виплати компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії І постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та розпорядження № 28 від 16.01.2017 року Управління праці та соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Суд, дослідивши всі наявні у справі докази, прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

В іншій справі № 750/4066/17 Деснянський районний суд м. Чернігова прийняв 09.06.2017 постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, визнав незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 року № та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу. Скасував розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради від 03.04.2017 року №05-15/148 щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 року № та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу. Стягнув з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 постанову Деснянського районного суду від 09.06.2017 в даній справі скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні вимог позивачу.

При цьому, Київський апеляційний адміністративний суд прийшов до висновку, що відповідач приймаючи рішення про скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи з 03.04.2017 та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_10 та законами України.

21.04.2017 року ОСОБА_3 подав до відповідача встановленого зразка заяву про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.43)

Листом №05-05/8835 від 21.04.2017 відповідач повідомив позивача про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи з посиланням на абз.2 п.8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (а.с.44)

З метою встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII)

За правилами частини першої статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

У листі від 21.04.2017 за №05-05/8835 не зазначено яку саме неправдиву інформацію зазначив позивач у своїй заяві від 21.04.2017 про взяття його на облік, у звязку з чим мотивованого і обґрунтованого рішення по цій заяві позивача відповідач не прийняв.

Згідно до ст. 8 ОСОБА_10 України, ОСОБА_10 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_10 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_10 України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 1 ст. 9 ОСОБА_10 України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. З ст. 22 ОСОБА_10 України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 ОСОБА_10 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 ОСОБА_10 України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає в себе право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст. 64 ОСОБА_10 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_10 України.

Виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту; засади регулювання шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства (пункт 6 частини першої статті 92 ОСОБА_10 України).

У звязку із вищенаведеним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови ОСОБА_3 у звятті на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 21.04.2017 про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, зважаючи на те, що між сторонами виникло декілька судових спорів, суду не доведено позивачем того факту, що йому була заподіяна моральна шкода саме у звязку із розглядом його заяви від 21.04.2017, у зв'язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також, відповідно до ст. 94 КАС України, з відповідача належить стягнути судові витрати.

Позивачем додано прибутковий касовий ордер № 1293 від 30 червня 2017 року про сплату адвокату ОСОБА_11 1280 грн. за надані послуги згідно договору про надання правової допомоги № 1293 від 01.06.2017 року. До калькуляції вартості правової допомоги включено: консультації, аналіз чинного законодавства, складання позовної заяви та адвокатських запитів (а.с.16-17)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи категорію складності справи, розрахунок, в якому передбачено суму гонорару за складання позовної заяви 640 грн. та враховуючи, що участі у судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 не приймав, а інтереси позивача в суді представляв ОСОБА_1 на підставі довіреності, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні позовної заяви в розмірі 640 грн. згідно наданої калькуляції витрат, оскільки така сума не перевищує 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови ОСОБА_3 у звятті на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 21.04.2017 про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

В іншій частині вимог позивачу відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_3 640 грн. на відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я