Справа № 809/1118/17
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Справа № 809/1118/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Савченко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОТ" до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОТ" (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання митного оформлення товару, задекларованого митною декларацією ІМ40АА №206050000/2013/204185 від 19.06.2013 та зобовязання розглянути вказану митну декларацію та завершити митне оформлення декларації по заявленому в ній товару.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем подано відповідачу для оформлення митну декларацію ІМ 40 АА №206050000/2013/204185 від 19.06.2013. Відповідач всупереч вимог норм Митного кодексу України призупинив митне оформлення товару згідно вказаної декларації. Вважає таку бездіяльність протиправною, просить зобовязати відповідача завершити митне оформлення товару згідно поданої декларації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просилвпозов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні, обґрунтованого тим, що поданий позивачем для митного оформлення товар визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження за №0000038, з цих підстав відповідач призупинив митне оформлення товару. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

28.01.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОТ", на підставі Контракту купівлі-продажу за №01/11 від 21.11.2011, укладеного між фірмою «OLISEN CORP» Панама та позивачем, та інвойсу від 24.01.2013, ввезено на митну територію України товар: одяг та додаткові речі та їх частини бувші у вжитку з текстильних матеріалів 2, 3 категорії, вагою 17 420 кг, походження ОСОБА_3; взуття бувше у вжитку 2 категорії, вагою 960 кг, походження ОСОБА_3; вироби бувші у вжитку інші з текстильних матеріалів (постільна білизна, ковдри, вироби для меблювання) 3 категорії, вагою 820 кг, походження ОСОБА_3.

28.01.2013 Івано-Франківською митницею оформлено попередню митну декларацію за №206050000/2013/200469 на вказаний товар, що повинен надійти на адресу позивача.

08.02.2013 зазначений вище товар розміщено на склад тимчасового зберігання ТзОВ «ТЕП», а 06.06.2013 товар передано керівником позивача для зберігання Івано-Франківській митниці.

19.06.2013 уповноваженою особою позивач до митного оформлення подано відповідачу митну декларацію за №206050000/2013/204158 з долученням до неї супровідних документів для здійснення митного оформлення товару.

19.06.2013 постановою старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області майором податкової міліції визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження за №0000038 товар «одяг бувший у вжитку з текстильних матеріалів» вагою 19 200 кг, поданого ТзОВ «ЗОТ» для митного оформлення до Івано-Франківської митниці відповідно до митної декларації за №206050000/2013/204158.

У відповідності до відомостей другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000038 за фактом вчинення службовими особами позивача кримінального провадження, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, зупинене на підставі пункту 3 частини 1 статті 280 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 5 статті 238 Митного кодексу України крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися: товари, що знаходяться на тимчасовому зберіганні під митним контролем відповідно до глави 29 цього Кодексу; товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, якщо їх митне оформлення не може бути завершено у день пред'явлення органу доходів і зборів, а також в інших випадках на прохання власників таких товарів, транспортних засобів або уповноважених ними осіб; товари, що вивозяться за межі митної території України та після закінчення митного оформлення зберігаються під митним контролем до фактичного їх вивезення; товари, які перебувають у митному режимі транзиту відповідно до статті 90 цього Кодексу; товари, які перебувають у митному режимі митного складу відповідно до статті 121 цього Кодексу; товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу; товари, доставлені перевізником до органу доходів і зборів призначення відповідно до пункту 4 частини першої статті 191 цього Кодексу; товари, митне оформлення яких призупинено відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно частини 2 даної статті Митного кодексу України строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті; зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 255 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Суд зазначає, що вказаними нормами не передбачено винесення будь-якого рішення про зупинення митного оформлення у звязку з виявленням порушення митних правил.

Відповідно статті 259 Митного кодексу України попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України (частина 1).

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред'явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей (частина 2).

Відповідно частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно частини 5 статті 255 даного Кодексу митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно статті 558 Митного кодексу України органи доходів і зборів при виконанні покладених на них завдань взаємодіють з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством (частина 1). Правоохоронні органи повідомляють органи доходів і зборів про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду (частина 3). Правоохоронні органи зобов'язані письмово повідомляти органи доходів і зборів про наявність оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів з порушенням норм законодавства України. У разі наявності такої оперативної інформації від правоохоронних органів митний контроль та митне оформлення здійснюються за письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів, який отримав цю оперативну інформацію, або особи, яка виконує його обов'язки, в обсягах та у формах, передбачених цим Кодексом (частина 4).

Згідно частини 5 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Суд встановив, що відповідачем призупинено митне оформлення товарів «одяг бувший у вжитку» на підставі повідомлення, 19.06.2013, старшим слідчим з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №206050000/2013/204158 зареєстрованому за фактом ухилення службовими особами позивача від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

Згідно частин 1, 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно частин 1, 2 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Стаття 100 КПК України визначає зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, згідно частини 2 якої речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання (частина 5).

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу (частина).

Згідно пункту 3 частини 1 статті 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Заявленими позовними вимогами є визнання протиправною бездіяльність відповідача у невиконанні митного оформлення товару, що задекларований митною декларацією ІМ 40 АА №206050000/2013/204185 від 19.06.2013 та зобовязання відповідача розглянути вказану декларацію та звершити митне оформлення зазначеної декларації.

Як встановив суд, підставою для призупинення митного оформлення товару позивача є постанова старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 19.06.2013, якою визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження за №0000038 товар «одяг бувший у вжитку з текстильних матеріалів» вагою 19 200 кг, поданого ТзОВ «ЗОТ» для митного оформлення до Івано-Франківської митниці відповідно до митної декларації за №206050000/2013/204158, а досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000038 за фактом вчинення службовими особами позивача кримінального провадження, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, зупинене на підставі пункту 3 частини 1 статті 280 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, оскільки товар позивача «одяг бувший у вжитку з текстильних матеріалів» є речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000038, досудове розслідування у якому зупинено, то у відповідності до норм Кримінального процесуального кодексу України, такі докази повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили, прийнятого за наслідками вказаного кримінального провадження.

Як наслідок, у відповідача відсутні підстави для митного оформленні товару згідно митної декларації ІМ 40 АА №206050000/2013/204185 від 19.06.2013 до набрання рішенням законної сили, прийнятого за наслідками кримінального провадження за №0000038.

За таких обставин, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог позивача, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОТ" до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про зобовязання до вчинення дій, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 26.09.2017.