Справа № 601/1007/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8904/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 19.06.2017 року серія АР №371041 та закрити провадження у справі.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2017 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 371041 від 19.06.2017 року та закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом не з'ясовано усіх обставини вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

В апеляційній скарзі зазначає, 19 червня 2017 року інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 зі своїм напарником перебуваючи на блок-посту, який був встановлений при виїзді з м. Івано-Франківська на перехресті вулиць Тисменицька та Декабристів під час відпрацювання плану-перехват, який був введений з 18.06.2017 року по 19.06.2017 року у зв'язку з угоном транспортного засобу, зафіксували як водій транспортного засобу Volkswagen Golf д. н. з. ВО1020ВК, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив п. п. «г» п. 8.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР. Водій службового транспортного засобу патрульної поліції для того, щоб припинити водієм правопорушення прослідував за транспортним засобом позивача, згодом включив звуковий сигнал та зобов'язав зупинитися водія ТЗ. останній вимогу інспекторів патрульної поліції виконав.

Після зупинки вищевказаного ТЗ відповідач підійшов до нього, представився відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про причину зупинення ним ТЗ, а саме порушення п. п. «г» п. 8.4 ПДР, де зазначено, що наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Після виконання вимог передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач пред'явив законну вимогу до водія про предявлення документів, передбачених п.п. «а», «б», «г» п. 2.1 ПДР. Водій виконав законну вимогу поліцейського, предявивши вище вказані документи.

Відповідно до ст. 279 КУпАП відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАП, в т.ч. за ст. 122 КУпАП оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 інспектором роти № 1 батальйону У1111 у м. Івано-Франківську ДГІІІ, лейтенантом поліції ОСОБА_2. Після оголошення про початок розгляду справи відповідач зачитав позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №371041 від 19.06.2017 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн. та оголошено її зміст. Після оголошення змісту постанови відповідач надав позивачу можливість ознайомитися з постановою та проставити свій підпис на ній, що в свою чергу позивач і зробив.

Відповідачем, як посадовою особою УПП у м. Івано-Франківську ДПП, було розглянуто справу про адміністративні правопорушення та винесено постанову в межах міста Івано-Франківськ, а саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення (вул. Івасюка, м. Івано-Франківськ).

У позовній заяві позивач стверджує, що він був зупинений інспекторами патрульної поліції через 2 км від того місця, де був виставлений дорожній знак 3.41 «Контроль». Насправді територіально блок-пост знаходиться на перехресті вулиць Тисменицька і Декабристів, далі, якщо рухатися в напрямку м. Івано-Франківськ, знаходиться міст . Згідно п.п. «в» п. 15.9 ГІДР, зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях. Тому ТЗ позивача вже був зупинений на вул. Івасюка, яка починається зразу після закінчення мосту.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожні рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху знак 3.41 «Контроль», є наказовим знаком, згідно якого забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Таким чином, невиконання вимог зупинки перед знаком 3.41 «Контроль» створює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, факт порушення позивачем ПДР був виявлений відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обгрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП України, оскільки позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль». При цьому апелянт зазначає, що надання відеозапису для ознайомлення не було можливим, оскільки факт порушення ПДР позивачем не було зафіксовано із застосуванням технічних засобів, а було безпосередньо виявлено відповідачем і підтверджено в ході опитування позивача при розгляді справи на місці. Крім того, на відеозаписі чітко видно, що позивач не заперечував своєї вини, а навпаки її підтвердив чим визнав, що вчинив адміністративне правопорушення. Натомість суд першої інстанції, який направив ухвалу про відкриття провадження по справі № 601/1007/17 від 03.07.2017 року, яка надійшла на адресу УПП у м. Івано-Франківську ДПП 11.07.2017 року, що підтверджується № 5436 від 11.07.2017 в журналі вхідної кореспонденції, не надав фізичної та обєктивної можливості підготувати заперечення до позовної заяви та надати докази вчиненого правопорушення позивачем відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України. Представником відповідача вказана ухвала була отримана 12.07.2017 року. У вищевказаній ухвалі пропонується в строк до 11.07.2017 року представити в судове засідання заперечення та докази, якими вони обгрунтовуються.

При вказаних обставинах постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 371041 від 19.06.2107 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обгрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Щодо вимог позивача закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, то апелянт вказує, що судом першої інстанції проігноровано вимоги КУпАП в частині закриття провадження по справі, адже закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є поза компетенцією суду, який переглядає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за правилами КАС України, оскільки закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а отже, адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови не може закрити провадження по справі, оскільки у нього відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Враховуючи зазначене вище, просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії АР № 371041 від 19.06.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив лише з того, що згідно ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використанні як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази та пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. За таких обставин суд першої інстанції вважав, що при накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 порушено вимоги адміністративного законодавства і спірна постанова підлягає скасуванню.

Однак колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ст. 159 КАСУ судове рішення має бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дійсно у відповідності до положень ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності рішень покладається на відповідача, однак суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що такий обовязок покладається якщо він заперечує проти адміністративного позову. У матеріалах справи відсутні докази того, що судом зясовано, що відповідач заперечував проти адміністративного позову.

Більше того, у порушення вимог вказаних ст.ст. 159 та 71 КАС України, суд першої інстанції взагалі не витребував жодних доказів.

Як зазначалось, вище позивача притягнено до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП України за не виконання вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Хоча факт порушення ПДР позивачем не було зафіксовано із застосуванням технічних засобів, однак з відеозапису наданого суду апеляційної інстанції чітко видно, що позивач не заперечував своєї вини, а навпаки її підтвердив, чим визнав, що вчинив вказане адміністративне правопорушення.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що справа про порушення правил дорожнього руху позивачем розглянута відповідачем з дотримання вимог КУпАП.

Крім того, закриваючи провадження по справі про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції проігноровано вимоги п.3 ч.3 ст. 17 КАС України та КУпАП, бо юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а отже закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності є поза компетенцією суду, який переглядає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за правилами КАС України, оскільки закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вище зазначеного суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, і у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови серії АР № 371041 від 19.06.2017 року відмовити, а у частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення провадження у справі закрити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську задовольнити частково, постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2017 року по справі № 601/1007/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови серії АР № 371041 від 19.06.2017 року відмовити. В частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В.Ільчишин

ОСОБА_3

Повний текст виготовлений 27.09.2017 року