Справа № 817/1141/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року 13 год. 40 хв. РівнеСправа № 817/1141/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Маринич В.М.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 14 липня 2015 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 14 червня 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується позивач) до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25.07.2017 №160-к «Про звільнення ОСОБА_3М.»; поновити його на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26.07.2017; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.07.2017 по дату винесення судового рішення.

Ухвалою судді від 28.07.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що 25.07.2017 ОСОБА_3 отримав розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25.07.2017 року №160-к «Про звільнення ОСОБА_3М.», відповідно до якого його було звільнено у звязку із скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації.

Як зазначив представник позивача, на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі 817/253/17 головою Зарічненської РДА 20.04.2017 було прийнято розпорядження №91-к «Про поновлення ОСОБА_3 на посаді державної служби», згідно якого було вирішено поновити позивача на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01 лютого 2017 року поза штатом.

Після поновлення на роботі, 24.04.2017 позивач був ознайомлений із Розпорядженням Зарічненської РДА №95-к від 24.04.2017 «Про попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення», яким попереджено позивача про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників районної державної адміністрації та з метою призначення державного службовця ОСОБА_3 у чинну структуру районної державної адміністрації. Однак, ОСОБА_3 листом від 28.04.2017 повідомив Зарічненську РДА про те, що наведений в попередженні про вивільнення від 24.04.2017 перелік вакантних посад за своїми освітніми, кваліфікаційними вимогами, умовами праці та заробітною платою не відповідають попередній посаді та освіті позивача, що унеможливлює їх прийняття, зважаючи також і на конкурсність та тимчасовість таких посад. Однак, всупереч цьому він був звільнений із скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації.

Проте позивач вважає, що запропоновані йому тимчасові посади, посада на конкурсній основі та посади, які не відповідають його кваліфікаційно-освітньому рівню не можуть вважатись належним виконанням передбаченого статтею 49-2 КЗпП України обов'язку, оскільки суттєво погіршують правове становище позивача.

Крім того, представник позивача наголошує, що поновлення ОСОБА_3 поза штатом саме по собі виключає можливість скорочення такої посади за п. 1. ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки належного поновлення позивача згідно постанов Рівненського окружного адміністративного суду по справах №817/2095/14 та №817/253/17 не відбулося, що встановлено судовими рішеннями по справах №817/848/16 та №817/253/17, фактичний допуск до роботи ОСОБА_3 відповідачем не здійснено, тому трудові відносини між ОСОБА_3 та Зарічненською РДА не виникли, що, в свою чергу, унеможливлює звільнення позивача з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА.

Тому, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Зарічненська районна державна адміністрація заперечує проти позову, зазначає, що 22.07.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення реєстраційної дії припинення юридичної особи публічного права Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області. Таким чином, як стверджує відповідач, оскільки позивача було поновлено на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області, а у структурі адміністрації немає вказаного управління, тому ОСОБА_3 було повідомлено про наступне вивільнення у звязку із скороченням чисельності працівників районної адміністрації та з метою його призначення у чинну структуру райдержадміністрації. Позивачу були запропоновані вакантні посади, від яких останній відмовився. Таким чином, на підставі вимог законодавства, а саме пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» він був звільнений у звязку із скороченням чисельності державних службовців.

Тому, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 21.09.2017 судом проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.07.2014 відповідно до розпорядженням голови Зарічненської РДА №103-к ОСОБА_3 звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.08.2014 у справі №817/2095/14, яка набрала законної сили 24.09.2014, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 18.07.2014 №103-к, ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 18.07.2014, та стягнуто з Зарічненської РДА на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2014 по день поновлення на роботі.

19.05.2016 головою Зарічненської РДА прийнято розпорядження №93-к, відповідно якого пунктом 1 ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 18.07.2014.

При цьому, поновлюючи позивача на посаді відповідачем у такому розпорядженні визначено, що ОСОБА_3 поновлений поза штатом та приступив до роботи з 19.05.2016 (п.2), посадовий оклад з 19.05.2016 встановлений в розмірі 1390,00грн. (пп.3.1 п.3), оплата праці здійснюється в розмірі двох третин від такого окладу (пп.3.5 п.3), а робочий час з 19.05.2016 вважається простоєм (пп.3.3. п.3), до закінчення якого ОСОБА_3 зобовязано не виходити на роботу (пп.3.4 п.3), та з 19.05.2016 по 18.07.2016 включно надано відпустку без збереження заробітної плати терміном 61 календарний день (п.4), з проведенням розрахунків заробітної плати за весь період виходячи з вимог ст.113 КЗпП України (пп.6.2 п.6), яку було продовжено на 166 календарних днів з 19.07.2016 по 31.12.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №115-к.

Крім того, на підставі п.5 розпорядження голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №93-к ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення з посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

21.12.2016 Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 817/848/16 прийнято судове рішення, відповідно до якого визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 19.05.2016 №93-к «Про ОСОБА_3М.» в частині пункту 2, пунктів 3.1, 3.3, 3.4 та 3.5 пункту 3, пункту 4, пункту 5, підпункту 6.2 пункту 6; та розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 15.07.2016 №115-к «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_3М.».

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/848/16 від 21.12.2016 набрала законної сили 04.01.2017.

31 січня 2017 року голова Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області прийняв розпорядження № 38-к «Про звільнення ОСОБА_3М.», відповідно до якого ОСОБА_3 звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області 31 січня 2017 року за систематичні прогули державного службовця (відсутність на службі без поважних причин протягом усього робочого дня щоденно впродовж 5 робочих днів, а саме: 24, 25, 26, 27, 30 січня 2017 року) на підставі пункту 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 року у справі №817/253/17 було визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 31.01.2017 року №38-к «Про звільнення ОСОБА_3М.» та поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01.02.2017 року.

Постанова суду у справі №817/253/17 набрала законної сили 11.09.2017.

20.04.2017 головою Зарічненської РДА прийнято розпорядження №91-к «Про поновлення ОСОБА_3 на посаді державної служби», згідно якого було вирішено:

1. Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01 лютого 2017 року.

2. Вважати ОСОБА_3 поновленим на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації (поза штатом) з 01 лютого 2017 року та таким, що приступив до роботи з дня, наступного за днем ознайомлення ОСОБА_3 із цим розпорядженням.

3. Визначити ОСОБА_3, начальнику управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації як такому, що обліковується поза штатом:

3.1. Умови оплати праці відповідно до законодавства.

24.04.2017 позивач був ознайомлений із Розпорядженням Зарічненської РДА №95-к від 24.04.2017 року «Про попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення», яким попереджено позивача про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників районної державної адміністрації та з метою призначення державного службовця ОСОБА_3 у чинну структуру районної державної адміністрації.

24.04.2017 позивачу було також надано пропозиції щодо подальшого працевлаштування та запропоновано наступні наявні вакантні посади:

1) перший заступник голови районної державної адміністрації (на конкурсній основі),

2) начальник відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації,

3) начальник відділу контролю, документообігу та звернень громадян апарату районної державної адміністрації (на час відпустки у звязку з вагітністю та пологами),

4) провідний спеціаліст відділу фінансово-господарського забезпечення апарату районної державної адміністрації.

5) оператор компютерного набору І категорії відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації,

6) секретар керівника апарату районної державної адміністрації (на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

Одночасно позивачу розяснено, що так як у результаті реорганізації у новій структурі районної державної адміністрації, введеній в дію з 06.06.2016 розпорядженням голови районної державної адміністрації №101-к, управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації відсутнє, то позивач, після поновлення на посаді та перебуваючи поза штатом, не може здійснювати жодних функцій, передбачених посадовою інструкцією начальника управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації.

Листом від 28.04.2017 року ОСОБА_4 повідомив Зарічненську РДА про те, що наведений в попередженні про вивільнення від 24.04.2017 перелік вакантних посад за своїми освітніми, кваліфікаційними вимогами, умовами праці та заробітною платою не відповідають попередній посаді та освіті позивача, що унеможливлює їх прийняття, зважаючи також і на конкурсність та тимчасовість таких посад.

В такому листі позивач також зазначив, що належного поновлення на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 року по справі №817/253/17 не відбулося у звязку із поновленням поза штатом, без затвердження посадової інструкції та без нарахування заробітної плати.

25.07.2017 розпорядженням голови Зарічненської РДА №160-к відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», керуючись статтями 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (поза штатом) 25.07.2017 у звязку зі скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації (а.с.11).

Не погодившись з даним розпорядженням, позивач оскаржив його до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу прийнятого рішення, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено в законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі - Закон № 889-VІІІ) в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 5 цього Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно зі статтею 3 Закону № 889-VІІІ цей закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 83 Закону № 889-VІІІ, державна служба припиняється, в тому числі, за ініціативою субєкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII, підставою для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Суд зазначає, що відповідно до розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 20.04.2017 №91-к «Про поновлення ОСОБА_3 на посаді державної служби», позивача було поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01 лютого 2017 року поза штатом.

При цьому, суд наголошує, що в межах провадження даної справи не розглядається питання правомірності поновлення ОСОБА_3 поза штатом на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі №817/253/17, оскільки дане питання буде вирішене судом в межах поданої ОСОБА_3 заяви в порядку судового контролю за виконанням судових рішень відповідно до вимог статті 267 КАС України у справі №817/253/17.

Предметом спору даної адміністративної справи є питання звільнення позивача у звязку зі скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» відповідно до розпорядження від 25.07.2017 №160-к.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудові правовідносини у працівника виникають не з моменту укладання трудового договору, а з моменту, коли його фактично було допущено до роботи.

Відповідно до статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Прийняття роботодавцем рішення щодо поновлення незаконно звільненого працівника на роботі без виконання роботодавцем вимог статті 29 КЗпП та без фактичного допуску такого працівника до виконання попередніх обовязків за посадою підтверджує, що трудові правовідносини між таким працівником та роботодавцем не виникли, оскільки працівник до виконання своєї трудової функції не приступив.

Тобто, внаслідок прийняття розпорядження голови районної державної адміністрації від 20.04.2017 №91-к про поновлення позивача поза штатом, фактичне допущення до роботи ОСОБА_3 не відбулося.

Відтак, у Зарічненської районної державної адміністрації були відсутні підстави для попередження позивача про наступне вивільнення з посади та подальше його звільнення.

Факт відсутності фактичних трудових відносин підтверджується самим відповідачем, який в пропозиції щодо подальшого працевлаштування від 24.04.2017 вказав, що позивач після поновлення на посаді та перебуваючи поза штатом, не може здійснювати жодних функцій, передбачених посадовою інструкцією начальника управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації.

Таким чином, суд вказує, що зміст поновлення поза штатом сам по собі виключає можливість скорочення такої посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та звільнення особи у звязку зі скороченням посади чи чисельності державних службовців районної державної адміністрації.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 87 Закону №889-VIII, процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Отже, при звільненні особи з державної служби на неї розповсюджуються гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Тобто, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Таку ж правову позицію підтримав Верховний Суд України в постанові від 10.03.2015 року №21-52а15.

При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Вчинення зазначених дій вимагає від роботодавця й положення статті 49-2 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 04.08.2010 року в справі №6-8884св10.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, з урахуванням положень статті 49-2 КЗпП України звільнення працівника на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII можливо не раніше, ніж через два місяці після персонального попередження його про звільнення.

Зарічненська районна державна адміністрація зробила позивачу пропозиції щодо наявних вакантних посад першого заступника голови районної державної адміністрації (на конкурсній основі), начальника відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації, начальника відділу контролю, документообігу та звернень громадян апарату районної державної адміністрації (на час відпустки у звязку з вагітністю та пологами), провідного спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату районної державної адміністрації, оператора компютерного набору І категорії відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації та секретаря керівника апарату районної державної адміністрації (на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

Позивач відмовився від запропонованих посад у звязку з тим, що такі посади є тимчасовими і на конкурсній основі, а також не відповідають кваліфікаційно-освітньому рівню позивача, тобто не є рівнозначними його посаді.

Стаття 9 КЗпП України передбачає, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Положення статей 40 та 49-2 КЗпП України зобов'язують власника або уповноважений ним орган запропоновувати працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю.

Отже, запропоновані позивачу тимчасові посади, посада на конкурсній основі та посади, які не відповідають кваліфікаційно-освітньому рівню позивача не можуть вважатись належним виконанням передбаченого статтею 49-2 КЗпП України обов'язку, оскільки суттєво погіршують правове становище позивача.

Згідно зі статтею2 Закону № 889-VІІІ рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Статтею 51 Закону № 889-VІІІ передбачено, що з метою встановлення розмірів посадових окладів поділено посади державної служби на 9 груп оплати праці.

Запропоновані позивачу посади не є рівнозначними раніше займаній посаді, оскільки вони віднесені до іншої групи оплати праці.

Крім того, судом встановлено, що спірне розпорядження за формою не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки не містить посилання на підстави звільнення.

Зокрема, відповідно до п. 7 розділу 9 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за №736/27181, у кожному пункті розпорядчого документа з кадрових питань (особового складу) зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо).

Таким чином, вищевказаним нормативно-правовим актом висловлено вимогу про обов'язкове посилання в кожному розпорядчому документі про звільнення на документ, який став підставою для видання наказу. В розпорядженні про звільнення працівника в зв'язку з скороченням чисельності та штату таким документом має бути розпорядчий документ про введення змін в організації праці, наказ про попередження працівника про наступне вивільнення, згода профспілкового комітету.

В спірному розпорядженні про звільнення від 25.07.2017 №160-к відповідач не зазначив посилання на розпорядчий документ про зміни організаційної структури районної державної адміністрації, всупереч наведеним вимогам законодавства.

Таким чином, має місце невідповідність форми та змісту спірного розпорядження про звільнення позивача вимогам діючого законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі: розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 липня 2017 року №160-к «Про звільнення ОСОБА_3М.» - визнанню протиправним та скасуванню, а ОСОБА_3 поновленню на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації з 26.07.2017.

Згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як встановлено судом у справі №817/253/17 середньоденна заробітна плата позивача становила 327,20 грн., то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу буде складати 13415 грн. 20 коп. з 26.07.2017 по 21.09.2017 (41 робочий день).

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, необхідність їх задоволення, та наявність визначених нормами КАС України підстав для звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26.07.2017 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для застосування статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративній позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 липня 2017 року №160-к «Про звільнення ОСОБА_3М.».

Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26 липня 2017 року.

Стягнути з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2017 року по 21 вересня 2017 року у розмірі 13415 грн. 20 коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26 липня 2017 року, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська