Справа № 804/5969/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 вересня 2017 р. Справа № 804/5969/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" в особі філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання дій протиправними, припинення обтяження та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" в особі філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", у якому заявлено позовні вимоги щодо:

визнання протиправними дії Філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи" щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за реєстраційним номером 16223089, контрольна сума: 3БГ1059589, боржник: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

припинення обтяження за реєстраційним номером 16223089, контрольна сума: 3БГ1059589, боржник: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, внесеного до Державного реєстру обтяжень рухомого майна Філією м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи";

зобов'язання Філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи" зареєструвати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення обтяження рухомого майна, а саме: Вид обтяження: приватне обтяження; Тип реєстрації: поточна; Тип обтяження: застава рухомого майна фінансова порука; Підстава обтяження: Договір поруки, №44004/П/З, 26.12.2008, АТ "Дельта Банк"; Об'єкт обтяження: фінансова порука, а саме: "Поручитель поручається перед Кредитором грошовими коштами в сумі 12 090 000, 00 грн., а також зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом, штрафи, пені, у розмірі в порядку та в строки (терміни) згідно Кредитного договору №44004 від 26 грудня 2008 року, що укладений з ПАТ "Агро-Союз"; Обяжувач: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", код: 34047020, 01133, м.Київ, вул. Щорса, 36-б, тел. ; Боржник: ОСОБА_1, код: НОМЕР_1, Дніпропетровська обл., м.Дніпро (м.Дніпропетровськ), АДРЕСА_1.

Згідно із приписами статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України - суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, викладених у позові позивачем суд приходить до висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України - до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Викладені положення кореспондуються із нормами пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" , за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 слідує, що позивач просить суд визнати протиправними дії Філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи" щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за реєстраційним номером 16223089, припинити обтяження за реєстраційним номером 16223089, а також зобов'язати Філію м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи" зареєструвати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення обтяження рухомого майна в цьому записі обтяження.

Разом з тим, вбачається, що на відповідача не покладено обов'язки виконання функцій та повноважень, що можуть бути віднесені до владних управлінських у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України () діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №80/5 від 02.08.2005р. зі змінами. Згідно з положеннями Статуту основною метою діяльності відповідача є технічне, технологічне забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, що створюються відповідно до наказів Мін'юсту, а також інших електронних баз даних, що створюються відповідно до законодавства України, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, забезпечення збереження та захист даних, що містяться в автоматизованих системах Єдиних та Державних реєстрів, отримання прибутку від здійснюваної діяльності.

Згідно із Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014р., Міністерство юстиції України (далі - Мін'юст) забезпечує формування та реалізацію державної політики, зокрема, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів» №628-р від 05.06.2015р. підтримано пропозицію Мін'юсту, зокрема, щодо визначення єдиним адміністратором державних та єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, новостворене державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції» №1272 від 14.07.1999р., розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів» №628-р від 05.06.2015р. та пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014р., з метою оптимізації забезпечення функціонування Єдиних та Державних реєстрів, Мін'юстом видано наказ від 25.06.2015р. за № 1059/5 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України», зареєстрований в Мін'юсті 25.06.2015р. за № 754/27199, яким Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП "НАІС") визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України

Таким чином, на законодавчому рівні адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Мін'юст, визначено ДП "НАІС".

Згідно пункту 1.1 Статуту Державне комерційне підприємство «Національні інформаційні системи» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту метою діяльності ДП "НАІС" є сприяння реалізації державної політики, в сфері банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері виконання кримінальних покарань, у сфері організації примусового виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Згідно пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - технічний адміністратор Державного реєстру прав - ДП «НАІС» здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

Тобто, в даному випадку, виходячи із змісту позовних вимог та характеру спірних відносин, суд доходить до висновку, що Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України є господарюючими суб'єктами, які здійснюють виключно торганізацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, забезпечують здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, а також сприяє реалізації державної політики, в сфері банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері виконання кримінальних покарань, у сфері організації примусового виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а відтак не здійснюють владних управлінських функцій та не є суб'єктом владних повноважень або особою, якій делеговано виконання таких повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Водночас, з огляду на субєктний склад сторін, де відповідач не є субєктом владних повноважень, та з огляду на зміст позовних вимог, в даному випадку між позивачем та відповідачем правовідносини, які підпадають під юрисдикцію адміністративного судочинства, не виникають.

Згідно із частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 107 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір, який виник між позивачем та відповідачем не може бути предметом оскарження в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, оскільки належить до юрисдикції місцевого загального суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.08.2015 № К/800/22115/15.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що даний спір не підлягає розгляду в рамках адміністративного судочинства, оскільки не містить ознак публічно-правового спору, не направлений на захист будь-якого права позивача у сфері публічно-правових відносин із субєктом владних повноважень та з урахуванням того, що відповідач не наділений владними управлінськими функціями державної влади чи органу місцевого самоврядування, а тому не є субєктом владних повноважень у розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зауважує, що такий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства шляхом подання позовної заяви до місцевого загального суду відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

В силу положень п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищенаведених обставин, вважаю, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, що відповідно до п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Одночасно, відповідно до вимог ч.6 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розяснює позивачу, що розгляд даного питання можливо вирішувати в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 17, п.1 ч.1 ст.109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" в особі філії м.Києва та Київської області Державного підприємства "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" про визнання дій протиправними, припинення обтяження та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2