Справа № 814/2324/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2324/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови від 20.10.2016 року № 102/1014-7452-16 про накладення штрафу у розмірі 65250 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що листом від 21.09.2016 року Володимирівську сільську раду було повідомлено, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, посадовими особами Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області 30.09.2016 року буде розпочато позапланову перевірку достовірних даних наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої до Управління 18.08.2016 року по об'єкту «Реконструкція частини приміщення Володимирівської ЗОШ І - II ступенів з метою створення на її базі Володимирівського дошкільного навчального закладу за адресою: Миколаївська область, Доманівський район, с. Володимирівка, вул. Шкільна, 6».

06 жовтня 2016 року Управлінням державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Володимирівською сільською радою на об'єкті будівництва «Реконструкція частини приміщення Володимирівської ЗОШ І - II ступенів з метою створення на її базі Володимирівського дошкільного навчального закладу за адресою: Миколаївська область, Доманівський район, с. Володимирівка, вул. Шкільна, 6», а саме: перевірка достовірності даних декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 18.08.2016 року.

За результатами перевірки 06 жовтня 2016 року Управлінням державного архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у відповідності до якого, виявлено, зокрема, що генеральним підрядником фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 виконуються будівельні роботи на об'єкті з відхиленням від затверджених проектних рішень та не в повному обсязі передбаченому проектною документацією.

На підставі встановленого, відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 06.10.2016 року та видано припис від 06.10.2016 року № 143 з вимогою привести виконані будівельні роботи у відповідність до проектних рішень, а саме: в приміщеннях № 4, 5, 13 влаштувати підлогу з плити OSB-10 та лінолеуму.

20 жовтня 2016 року, на підставі протоколу від 06.10.2016 року, припису від 06.10.2016 року та акту перевірки від 06.10.2016 року, позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», на підставі чого відповідачем винесено постанову № 102/1014-7452-16 про накладення на останню штрафу у розмірі 65250 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Приписи ст. 41 вказаного Закону визначають державний архітектурно-будівельний контроль, як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного вбачається, що повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю реалізуються, зокрема, через проведення відповідних заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що такий контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, підставами для проведення якої є, зокрема: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Як вбачається з направлення на перевірку та акту перевірки, підставою для проведення позапланової перевірки Володимирівською сільською радою, за результатами якої і винесено постанову про накладення штрафу на позивача, відповідачем визначено - перевірка достовірності даних декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 18.08.2016 року за № 6730-20-16.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, станом на момент видання направлення на вказану перевірку та проведення самої перевірки, подана 18.08.2016 року за № 6730-20-16 Володимирівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області на реєстрацію декларація про готовність об'єкта до експлуатації була повернута заявнику самим відповідачем для усунення недоліків, посилаючись на те, що у вищевказаній декларації не в повному обсязі зазначена інформація про дозвільні документи.

Як зазначає сам відповідач, Управлінням не внесено відомості щодо декларації до Єдиного реєстру документів.

Згідно п.п. 17, 18, 19, 20 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації: щодо об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку; щодо об'єктів, які належать до I-III категорії складності, за формою, наведеною у додатку 3до цього Порядку; щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

Тобто, повернувши замовнику декларацію про готовність об'єкта до експлуатації для усунення її недоліків, у відповідача не було підстав для проведення перевірки її даних та відповідно за наслідками такої перевірки приймати оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що підстава для проведення перевірки, вказана суб'єктом владних повноважень, на час проведення перевірки взагалі не мала місця, оскільки подана Володимирівською сільською радою декларація разом із усіма додатками була повернута заявнику.

В поданій апеляційній скарзі апелянтом жодним чином не спростовуються наведені висновки суду та апелянт не вказує підстав для проведення перевірки декларації, яка повернута замовнику для усунення її недоліків.

Таким чином, враховуючи, що у відповідача не було підстав для проведення оскаржуваної перевірки, такі обставини призводять до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 та від 16 лютого 2016 року у справі № 826/12651/14.

Разом з цим, доходячи обґрунтованого висновку про відсутність підстав для проведення оскаржуваної перевірки, суд першої інстанції помилково зазначив, що встановлені у даній справі обставини є наслідком визнання протиправним припису, який був прийнятий за наслідками такої перевірки, оскільки вказаний припис не є предметом розгляду даної справи.

Так, у даній справі позивач звернулась із позовом про визнання незаконною та скасування постанови від 20.10.2016 року № 102/1014-7452-16 про накладення штрафу у розмірі 65250 грн.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд першої інстанції не обґрунтував підстав надання оцінки винесеного відповідачем припису, що не оскаржується позивачем у даній справі.

При цьому, в резолютивній частині рішення судом першої інстанції скасовано саме оскаржувану у даній справі постанову про накладення на позивача штрафу.

Також, колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції послався на не підтвердження факту допущення позивачем порушень ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» щодо виконання будівельних робіт з відхиленням від затверджених проектних рішень та не в повному обсязі передбаченому проектною документацією.

При цьому, доходячи такого висновку, суд першої інстанції вказав, що відповідачем було встановлено, що на момент перевірки в приміщеннях №№ 4, 5, 13 об'єкту будівництва лінолеум на підлозі відсутній, що суперечить проекту будівництва вказаного об'єкта.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що укладення лінолеуму на підлогу приміщень №№ 4, 5, 13 було виконано перший раз 23.08.2016 року по плитам ІІ5В в повному обсязі, передбаченим проектною документацією, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 за серпень 2016 року.

Суд першої інстанції вказав, що вже після подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації замовник в особі голови Володимирівської сільської ради Литвина В.М., не задоволений якістю лінолеуму, звернувся з вимогою до позивача про заміну лінолеуму, у зв'язку з чим, укладений лінолеум демонтували 28.08.2016 року.

Вдруге він був укладений 13.10.2016 року після оплати згідно платіжного доручення від 13.10.2016 року, що підтверджується поясненнями замовника та відміткою головного інженера проекту та особи відповідальної за авторський нагляд Луговською Л.І. у журналі авторського нагляду.

Виходячи із викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач при проведенні позапланової перевірки дійшов хибного висновку про порушення позивачем містобудівного законодавства.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з помилковим застосуванням Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до п.п. 3, 11 якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

При цьому, згідно п. 9 цього Порядку на об'єкті повинні бути виконані всі передбачені проектною документацією згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами роботи.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, станом на момент проведення оскаржуваної перевірки об'єкт реконструкції був прийнятий в експлуатацію, а саме 27.09.2016 року.

Однак, на момент перевірки з 30.09.2016 року по 06.10.2016 року в приміщеннях №№ 4, 5, 13 об'єкту будівництва лінолеум на підлозі був відсутній, що суперечить проекту будівництва вказаного об'єкта.

Зазначені обставини жодним чином не заперечуються позивачем.

В свою чергу, факт виконання позивачем будівельних робіт з влаштування лінолеуму 13.10.2016 року жодним чином не спростовує висновків відповідача про те, що такий лінолеум на момент перевірки з 30.09.2016 року по 06.10.2016 року в приміщеннях №№ 4, 5, 13 об'єкту будівництва був відсутній, що суперечить проекту будівництва вказаного об'єкта.

Разом з тим, враховуючи, що: відповідачем проведена оскаржувана перевірка за відсутності на то правових підстав, а саме відповідач вийшов та здійснив перевірку декларації про готовність до експлуатації, яка самим відповідачем була повернута замовнику для усунення її недоліків; відповідач використовував дані декларації про готовність до експлуатації, на перевірку якої не був направлений та яка була подана значно пізніше, чим видано направлення на перевірку, тим самим вийшовши за межі предмету перевірки; колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу, прийнятої за наслідками такої перевірки.

Згідно вимог ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті позовних вимог, проте із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 201 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів, з яких суд першої інстанції виходив, задовольняючи заявлені вимоги позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року - змінити, виключивши мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець