Справа № 438/297/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8634/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М. Ніколіна В.В.

при секретарі судового засідання Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня 2017 року у справі за його позовом до поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 (далі Поліцейський) у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №145852 від 18.03.2017 (далі Постанова).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана Постанова прийнята відповідачем без зясування всіх обставин справи. Зазначає, що ним була здійснена вимушена зупинка транспортного засобу по вул.Л.Українки у м.Дрогобич, що була спричинена поганим самопочуттям. Про такі обставини він неодноразово повідомляв Поліцейського, однак його пояснення не були враховані. Крім того, відповідач починаючи розгляд справи про притягнення ОСОБА_1І до адміністративної відповідальності свою посаду та прізвище не назвав, службове посвідчення на вимогу не предявив, а також не розяснив позивачеві його права передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня 2017 року у справі №438/297/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві, яким суд не дав належної правової оцінки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він здійснив вимушену зупинку з метою запобігання спричинення шкоди здоров'ю та життю інших учасників дорожнього руху, тобто у стані крайньої необхідності.

Враховуючи фактичні обставини справи, такі висновки цього суду є не зовсім вірними, з огляду на наступне.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що о 12/50 год 18.03.2017 позивач, керуючи легковим автомобілем марки «OPEL VECTRA», державний номерний знак ВС 9254 AA, в м.Дрогобич по вул.Л.Українки здійснив зупинку та стоянку ігноруючи вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги пп. 3.34 п.3 розділу 33 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі ПДР).

На підставі наведеного, Поліцейським винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.6, 23).

Позивач по справі не погоджується з винесеною щодо нього Постановою, про що у ній зроблена відповідна відмітка. Вказує, що така зупинка була ним здійснена з дотриманням усіх ПДР та спричинена поганим самопочуттям, про що Поліцейському повідомлялось.

Підпунктом 3.34 п.3 розділу 33 ПДР встановлено, що в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з п.15.14 розділу 15 ПДР разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Зі слів позивача, враховуючи вищенаведені вимоги, він під час вимушеної зупинки увімкнув аварійну сигналізацію, але прибрати автомобіль негайно з місця вимушеної зупинки не зміг, так як відчував себе погано, внаслідок чого не міг керувати транспортним засобом.

За змістом ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття ж 222 КУпАП зазначає, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за порушення правил дорожнього руху за частинами 1, 2, 3 ст.122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нормами ст.258 КУпАП встановлена можливість уповноваженим органам (посадовим особам) на місці вчинення правопорушення (зокрема, такого як і було вчинено позивачем) виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

У відповідності до приписів розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853; далі - Інструкція) постанова у справі про адміністративні правопорушення передбачені частинами 1, 2 і 3 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (п.9 розділу ІІІ Інструкції).

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст.285 КУпАП).

Копія постанови вручається під підпис (п.5 розділу IV Інструкції).

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, апеляційний суд приходить до висновку про не порушення позивачем вимог пп.3.34 п.3 розділу 33 ПДР, позаяк він в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» здійснив не зупинку транспортного засобу, а вимушену зупинку такого, що виключає притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи те, що будь-яких інших належних та допустимих доказів, крім Постанови, які б встановлювали факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, та не спростовано заперечень позивача, щодо вимушеності здійсненої зупинки, апеляційний суд вважає, що така є протиправною та необґрунтованою, а рішення суду про безпідставність заявленого позову помилковим, та таким, що прийнято без зясування всіх обставин справи.

Відтак, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №145852 від 18 березня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст виготовлений 25 вересня 2017 року.