Справа № 428/5787/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Журавель Т.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року справа №428/5787/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_2, суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 червня 2017 року у справі № 428/5787/17 за позовом ОСОБА_3 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БР №478103 від 29.05.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 (надалі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії БР № 478103 від 29 травня 2017 року та закриття провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП (А.С. 1-2).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 червня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 15-16).

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що дійсно рухався по вул.. Сметаніна в м. Сєвєродонецьк, однак не в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «Проїзд заборонено». Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до п. 3.1 ПДР 3.21 «Проїзд заборонено» має зону дії до наступного перехрестя, а саме, перехрестя вул. Сметаніна та вул. Першотравневої. Рухаючись по вул. Першотравневій апелянт здійснив поворот на вул. Сметаніна, звертаючи, при цьому увагу на те, що на даному перехресті відсутні будь-які забороняючі знаки як і знаки щодо напрямку руху. До того ж, апелянт посилається на те, що хоча йому і було розяснено його права щодо можливості мати захисника та отримувати правову допомогу, однак не було надано можливості використати передбачене КУпАП та гарантоване Конституцією України право на захист, зокрема, надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, які надаються в якості підтвердження його вини, залучити свідків та зібрати докази підтвердження його невинуватості. Апелянт вважає, що будь-якого розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності взагалі не відбулось, так як посадова особа приймала рішення, взагалі не вчинивши дій, передбачених ст. 278,279 КУпАП. Крім того, апелянт посилається на п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з такої обставини, як, зокрема, відсутність події складу адміністративного правопорушення (а.с. 20-21).

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29 травня 2017 року інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 478103 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 225 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_3, 29 травня 2017 року о 11-15 год. у місті Сєвєродонецьку, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Сметанна, в районі перехрестя вул.. Сметанна та вул. Жовтнева не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 ПДР «Проїзд заборонено» та продовжив рух в зоні дії знаку, чим порушив п.п. 8.4 «в» ПДР України (а.с. 3).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суду першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність винесення спірної постанови в розумінні ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим, підстави для задоволення позову відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух, учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно до п.1.3, п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктами 8.1, 8.2 Правил визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині «в» виділена група «заборонні знаки», які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.21 "В'їзд заборонено" пункту 3 «Заборонні знаки» розділу 33 «;Дорожні знаки» ПДР забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою:

- запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

- запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8;

- організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

- запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9;

- запобігання в'їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом цієї норми вбачається, що за порушення вимог дорожніх знаків передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку, доказом того, що позивачем здійснено адміністративне правопорушення є відеозапис подій, зроблений 29 травня 2017 за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейського.

З копії відеозапису, який записаний на CD-R диску PATRON та відтворений в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено, що позивач, 29 травня 2017 року рухаючись на автомобілі ЗАЗ DAEWOO, номерний знак НОМЕР_2 по вул. Сметатіна проігнорував знак 3.21 «Проїзд заборонено» та продовжив рух.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що під час розгляду справи знайшло своє підтвердження наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилання апелянта на те, що на вул.. Сметаніна відсутні будь-які забороняючи знаки як і знаки щодо напрямку руху спростовується наявними у справі доказами, а саме, відеозаписом з нагрудної відеокамери на одязі поліцейського, з якого чітко видно, що позивач проїхав на заборонений знак 3.21 «Вїзд заборонено».

Щодо посилання апелянта на те, що будь-якого розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності взагалі не відбулось, так як посадова особа приймала рішення, взагалі не вчинивши дій, передбачених ст. 278,279 КУпАП, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, на спірні правовідносини не розповсюджуються, тому що в даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку, зокрема, з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду.

Колегія суддів зазначає, що судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.ст. 202, 205, 207, 211,212,254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 червня 2017 року у справі № 428/5787/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій сторонам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_5