Справа № 804/3842/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 р. Справа № 804/3842/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріПотіп О.М.
представника позивача представника відповідача Фініченко Л.В. Горобець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Електропромремонт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Електропромремонт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ТОВ ВКФ «Електропромремонт» судовий збір в розмірі 18 071,77 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ ВКФ «Електропромремонт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014рр., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої, складено акт № 109/04-36-14-11-07/25021316 від 11.03.2016р., на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що перевіряючими під час проведення перевірки, не надано належної оцінки наявним первинним документам. Господарські операції з контрагентами позивача: ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «ТД Гефест», ТОВ «Лакі Прайм», ТОВ «Конотопконсалт», ТОВ «Шосткінвест», ТОВ «Номекс-Про», ТОВ «П.А.З.Л», ТОВ «Профторгконсалт» підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності ТОВ ВКФ «Електропромремонт» та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.
Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі, та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованими, прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, що має наслідком їх неправомірність та є підставою для скасування.
Від відповідача надійшло заперечення, в яких зазначено, що господарські взаємовідносини ТОВ ВКФ «Електропромремонт» з контрагентами не направлені на реальне настання правових наслідків, надані під час перевірки первинні бухгалтерські документи не є достовірними доказами факту поставки товарів (надання послуг) позивачу, адже сам факт наявності у позивача податкової/видаткової накладної не є безумовним доказом реальності господарських операцій. Позивачем не доведено, що господарські операції між позивачем та контрагентами мали, реальний зміст, а первинні документи надані до перевірки свідчить про їх формальне складення без наявності мети повно та всебічно фіксувати здійснювану господарську операцію. Крім того, відповідач звертає увагу на кримінальні провадження: 1) за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Електропромремонт» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, 2) за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Прод-Ресурс» та ТОВ «Номекс-Про» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, 3) за фактом надання згоди гр.ОСОБА_5 невстановленим особам на створення (придбання) підприємства - ТОВ «П.А.З.Л.».
Відповідач, вважає дії податкового органу щодо проведення перевірки та викладені висновки в акті перевірки №109/04-36-14-11-07/25021316 від 11.03.2016р. відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на подані до суду заперечення.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 21.01.2016р. по 02.03.2016р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ ВКФ «Електропромремонт» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №109/04-36-14-01-07/25021316 від 11.03.2016 року.
Відповідно до висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ ВКФ «Електропромремонт»:
1) п. 14.1.36. п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, ст.. 44, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на 612 544,00 грн.;
2) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на 190 635,82 грн.
На підставі акта перевірки №109/04-36-14-01-07/25021316 від 11.03.2016 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.03.2015року:
Під час розгляду справи судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду ТОВ ВКФ «Електропромремонт» мало взаємовідносини з ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «ТД Гефест», ТОВ «Лакі Прайм», ТОВ «Конотопконсалт», ТОВ «Шосткінвест», ТОВ «Номекс-Про», ТОВ «П.А.З.Л», ТОВ «Профторгконсалт».
Так, між позивачем та ТОВ «Прод-Ресурс» укладено договір постачання від 21.07.2014 року № 210742, згідно якого ТОВ «Прод-Ресурс» поставляло для ТОВ ВКФ «Електропромремонт» ТМЦ (наконечники мідні, провід, стрічку, підшипники та інші). Постачання товару здійснювалось на умовах ЕХW (товар зі складу продавця). Транспортування здійснювалось власним автотранспортом, згідно ТТН.
На виконання умов даного договору ТОВ «Прод-Ресурс» надало позивачу акти виконаних робіт № РН-2907001 від 29.07.2014 року, № РН-3007001 від 30.07.2014 року, № РН-1709001 від 17.09.2014 року, № РН-1809001 від 18.09.2014 року та податкові накладні № 45 від 29.07.2014 року, № 48 від 30.07.2014 року, № 50 від 17.09.2014 року, № 55 від 18.09.2014 року на загальну суму 501 144,50 грн., в тому числі з ПДВ 601 737,40 грн.
Згідно даних податкового обліку ТОВ ВКФ «Електропромремонт» у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) декларації з податку на прибуток за 2014 рік відображено вартість товарів у сумі 501 144,50 грн.
Також, між позивачем та ТОВ «Прод-Ресурс» укладено договір № 310741 від 31.07.2014 року, відповідно до якого останнє надавало послуги по ремонту обладнання.
Згідно предмету договору виконавець (ТОВ «Прод-Ресурс») зобов'язується в термін дії договору виконувати замовнику (ТОВ ВКФ «Електропромремонт») ремонт обладнання, а замовник - надавати його в ремонт, приймати з ремонту, сплачувати вартість ремонту та вартість використаних виконавцем матеріалів.
Відповідно до умов договору видача обладнання із ремонту оформлюється двохсторонніми приймальними актами виконаних робіт.
Термін ремонту обладнання узгоджується замовником та виконавцем при здаванні його в ремонт в залежності від технічного стану, необхідності виготовлення спеціального оснащення, придбання комплектуючих виробів та інше.
Згідно даних податкового обліку ТОВ ВКФ «Електропромремонт» у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) декларації з податку на прибуток за 2014 рік відображено вартість отриманих послуг у розмірі 714 261,00 грн.
Розрахунки за даними договорами проведено у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок.
Також, між позивачем та ТОВ «ТД Гефест» укладено договір поставки № 4/111213 від 11.12.2013 року на придбання товарно-матеріальних цінностей (швелер, лист, кутик та ін.).
На виконання умов даного договору ТОВ «ТД Гефест» в адресу ТОВ ВКФ «Електропромремонт» виписало податкові та видаткові накладні, які були надані до перевірки. Додатково надано до перевірки товарно-транспортні накладні.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ТД Гефест».
Між позивачем та ТОВ «Лакі Прайм» укладено договір поставки від 06.10.2014 року № 061042, відповідно до умов якого ТОВ «Лакі Прайм» постявляло для ТОВ ВКФ «Електропромремонт» товарно-матеріальні цінності (катушки полюсні ротора електродвигуна, підшипники, провід кільце контактне). Умови постачання - постачання товару здійснюється на умовах ЕХW - товар зі складу продавця.
Загальна сума взаємовідносин у жовтні та листопаді 2014 року склала 351 973,26 грн., у тому числі податок на додану вартість 58 662,21 грн.
На виконання умов даного договору ТОВ «Лакі Прайм» виписані Податкові, видаткові та товарно-транспортні накладні.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перера грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Лакі Прайм».
Крім того, між ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» та ТОВ «Конотопконсалт» на укладено договорів №101141 від 10.10.2014 року, згідно з яким виконавець (ТОВ «Конотопконсалт»), зобов'язується здійснити ремонт обладнання, а замовник (ТОВ ВКФ «Електропромремонт») надати в ремонт та прийняти з ремонту обладнання, оплатити вартість ремонту та вартість використаних матеріалів.
На виконання умов даного договору ТОВ «Конотопконсалт» в адресу ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» виписані накладні та акти виконаних робіт.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Конотопконсалт».
На виконання умов даного договору під час перевірки надано специфікацію, платіжні доручення, листи, відомості дефектів, вишсані ТОВ «Шосткінвест» в адресу ТОВ «ВКФ «Електропромремонт».
Загальна сума взаємовідносин у грудні 2014 року склала 590 632,80 грн., у т.ч. податок на додану вартість 98 438,80 грн.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Шосткінвест».
Між позивачем та ТОВ «Номекс-Про» укладено договір поставки №270641 від 27.06.2014 року на поставку ТМЦ (товарів). Відповідно до умов даного договору ТОВ «Номекс-Про» поставляло провід, стрічку слюдяна, щіткотримач, лист мідний.
На виконання умов даного договору ТОВ «Номекс-Про» виписані податкові, видаткові та товарно-транспортні накладні.
Загальна сума взаємовідносин у липні, серпні 2014 року склала 559 851,48 грн., у тому числі податок на додану вартість 93 308,58 грн.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Номекс-Про».
Також, ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» у перевіряємому періоді уклало з ТОВ «П.А.З.Л» договір поставки № 07/10 від 07.10.14 р. на поставку ТМЦ (накладки 1Р50).
Виписані ТОВ «П.А.З.Л» в адресу ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» податкові, видаткові накладні, ВМД на подальшу реалізацію ТМЦ.
Загальна сума взаємовідносин у жовтні 2014 року склала 48 120.00 грн., у тому числі податок на додану вартість 8 020,00 грн.
Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «П.А.З.Л».
Між ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» з ТОВ «Профторгконсалт» укладено договір надання послуг № 031041 від 03.10.14 року, згідно якого ТОВ «Профторгконсалт» - виконавець, зобов'язується здійснити ремонт обладнання, а ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» - замовник, надати в ремонт та прийняти з ремонту обладнання, оплатити вартість ремонту та вартість використаних матеріалів.
На виконання умов договору виписані ТОВ «Профторгконсалт» в адресу ТОВ «ВКФ «Електропромремонт» податкові накладні, акти виконаних робіт, акти передачі електрообладнання в ремонт та з ремонту, акти дефектів, локальні кошториси, платіжні доручення.
Загальна сума взаємовідносин у жовтні 2014 року склала 48 120,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 88 383,70 грн.
Розрахунки між суб'єктами господарювання також проводились шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Профторгконсалт».
Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У відповідності до ст. 134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно до п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно до п.192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та одержувача підлягають відповідному коригуванню.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку:
-з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
-з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Відносини в галузі діяльності з надання послуг з перевезення вантажів регулюються Цивільним кодексом України (глава 64), Господарським кодексом України (глава 32), Митним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», «Про автомобільний транспорт», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, тощо.
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що договір перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентується обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язку та відповідальність сторін щодо їх додержання. Даними Правилами передбачено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.6 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні.
Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
Таким чином, товарно-транспортна накладна належить до первинної бухгалтерської документації, наявність якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковою.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Приймаючи рішення по суті спору суд виходив з наступного.
Як було встановлено судом, у перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини, зокрема з ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «ТД Гефест», ТОВ «Лакі Прайм», ТОВ «Конотопконсалт», ТОВ «Шосткінвест», ТОВ «Номекс-Про», ТОВ «П.А.З.Л», ТОВ «Профторгконсалт».
Щодо взаємовідносин ТОВ ВКФ «Електропромремонт» з ТОВ «Прод-Ресурс», то суд зазначає наступне. З акту перевірки та наданих первинних документів вбачається, що ТОВ «Прод-Ресурс» зареєстровано в ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, стан 9 направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Основний вид діяльності згідно КВЕД - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.
Податкову звітність по доходам виплаченим фізичним особам (форма 1 ДФ), декларацію по податку на прибуток за 2014р., фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва товариство до ДПІ не надало, що свідчить про відсутність на підприємстві основних засобів та робітників, які здійснювали діяльність. Підприємство не сплатило в бюджет податок на прибуток по даним операціям.
Аналізом податкової звітності ТОВ «Прод-Ресурс» встановлено, що відповідно до Реєстру триманих та виданих податкових накладних в розділі 1 «Отримані податкові накладні» у липні 2014 року отримано від контрагентів-постачальників 1641 штук податкових накладних на загальну суму ПДВ 3 862 902 грн., з яких лише 1 накладна перевищуе 10 000,00 грн. та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Аналогічно в розділі 1 «Видані податкові накладні» ТОВ «Прод-Ресурс» у липні 2014 року видано контрагентам 329 шт. податкових накладних на загальну суму ПДВ 3 961 950 грн., з яких 40 шт. з сумами ПДВ, що перевищують 10 000,00 грн. У серпні 2014 року отримано від контрагентів-постачальників 409 шт. податкових накладних на загальну суму ПДВ 4 777 669 грн., з яких лише 26 накладних перевищують 10 000,00 грн. та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08.05.2015р. №204/2764/15-к, ОСОБА_7, реалізовуючи свій умисел, спрямований на ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, діючи умисно, в інтересах ТОВ ВКФ «Електропромремонт», генеральним директором якого він є, завідомо усвідомлюючи неправомірність своїх дій та їх наслідки, у порушення положень пп.135.5.4 ст.135; п.137.10 ст.137; п. 138.1 п. 138.2 ст. 138; п. 139.1 ст. 139; п.185.1 ст.185; п. 188.1 ст. 188; п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), а також ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (зі змінами та доповненнями), забезпечив внесення до документів бухгалтерського обліку та податкової звітності ТОВ ВКФ «Електропромремонт» завідомо неправдивих відомостей.
У ході відпрацювання, згідно до даних АДР ГУДМС у Дніпропетровській області, знайдено керівника ТОВ "П.А.З.Л.", гр. ОСОБА_5 та проведено його опитування. Згідно чого встановлено реєстрацію вищевказаного підприємства засновником за грошове нагородження. Гр. ОСОБА_5 відношення до господарської діяльності підприємства немає.
Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 01.12.2015р. по справі № 21-3788а15, постанові від 12.01.2016р. по справі № 21-3706а15, прийшла до наступних правових висновків, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
У постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 року (справа № 21-421а11) від 12.04.2016р. (справа № 21-3270а15) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами1 і 2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Доводи ТОВ ВКФ «Електропромремонт» наведені в адміністративному не спростовують самого факту встановлених порушень та не є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень. Належних доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують вимоги позивача до суду не надано.
Належним чином укладений правочин заздалегідь не може свідчити про здійснення суб'єктом господарювання законної господарської діяльності, оскільки укладання такого правочину ще не підтверджує його виконання (Лист ВАСУ від 02.06.2011 за №742/11/13-11).
Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов'язання, а його фактичне виконання.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Отже, судом не встановлено надходження товару, що має індивідуально визначені ознаки, та виконання послуг саме від заявлених у спорі контрагентів, подальший рух товару, у тому числі переміщення на виробництво, та його використання при виготовленні власної продукції.
Відсутність належного підтвердження здійсненої господарської операції або її нездійснення із штучним складанням первинних документів свідчить про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Також, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті № 109/04-36-14-11-07/25021316 від 11.03.2016р.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Електропромремонт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова