Справа № 826/17611/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного офісу Державної аудиторської служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2017 у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи - приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет», товариство з обмеженою відповідальністю «УкрАвіаЗаказ» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в м. Києві звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- зобов'язати управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації привести договір від 11.07.1999 №16097 у відповідність, провести взаємозвірку з ПАТ «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» та провести претензійно - позовну роботу;

- зобов'язати управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації провести претензійно - позовну роботу з ТОВ «УкрАвіаЗаказ» по договору від 26.10.2012 №16277.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2017 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Північним офісом Державної аудиторської служби України подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Державною фінансовою інспекцією в місті Києві відповідно до п. 1.3.1.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації за період з 01.12.2012 по 01.01.2015, за результатами якої 20.03.2015 складено акт ревізії № 031-30/479.

28.04.2015 Державною фінансовою інспекцією в місті Києві складено вимогу № 26-031-14-14/4179.

Відповідно до абз. 15 п. 2 вимоги відповідачем, внаслідок не ініціювання перегляду орендної плати у зв'язку з зміною розміру орендних ставок для розміщення закладів освіти усіх форм власності, а також не переглянуто в односторонньому порядку розмір орендної плати як е передбачено п. 2.1 договору №16097, а саме: орендна плата по договору від 11.07.1999 № 1697 укладено із орендарем ПАТ «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» розраховувалася за ставкою 1 % від експертної оцінки, в той час, як п. 22 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250» від 24.05.2012 № 496/7833) визначена ставка для розміщення приватних навчальних закладів та суб'єктів господарювання, що здійснюють освітню діяльність у розмірі 3%, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ст. 629, 651 ЦК України, ч. 1 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п 6 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, п. 22 Методики, п. 2.2 договору №16097 та як наслідок, відповідачем за період з 01.12.2012 по 01.01.2015 недоотримано доходи у вигляді орендної плати на суму 395, 29 тис. грн., чим останньому завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Для усунення вказаного порушення позивачем було запропоновано наступний спосіб його усунення: стягнути з орендаря ПАТ «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» матеріальну шкоду (збитки) на суму 395, 29 тис. грн. в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства, а також привести договір оренди у відповідність до діючої Методики.

Відповідно до абз. 13 п. 2 Вимоги, позивачем встановлено, що в порушення п. 22 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250» від 24.05.2012 №496/7833), п. 8.3 договору № 16277, внаслідок невірного застосування орендної ставки (3% як для розміщення суб'єктів господарювання, що здійснюють освітню діяльність замість 15% як для іншого використання нерухомого майна або розміщення офісних приміщень організацій інших видів діяльності) за період з 01.12.2012 по 01.01.2015 орендарю ТОВ «УкрАвіаЗаказ» не донараховано орендної плати, а також нарахування орендної плати за період з 03.10.2013 по 03.04.2014 в заниженому розмірі (50% орендної ставки) на час проведення ремонтних робіт при відсутності документального підтвердження виконання робіт у вказаний період, як наслідок відповідачем відповідно недоотримано доходів на суму 1 504, 60 тис.грн., внаслідок чого останньому завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Для усунення вказаного порушення позивачем запропоновано наступний спосіб його усунення: стягнути з орендаря ТОВ «УкрАвіаЗаказ» матеріальну шкоду (збитки) на суму 1 504, 60 тис.грн. в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи, що Оболонській районній в м. Києві державній адміністрації необхідно вчинити певні дії, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, а тому підстав для задоволення позову немає.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що під час ревізії відповідача, позивачем було виявлено ряд порушень, які останній виконав не в повному обсязі, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зі змісту Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, ДФІ, відповідно до покладених на неї завдань, а також через підпорядковані територіальні органи, має право, зокрема, звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому є обов'язковою до виконання.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

З наведеного вбачається наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 15.04.2014 у справі № 21-40а14 та від 15.05.2014 у справі № 21-89а14.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

У справі, яка розглядається, Держфінінспекція в місті Києві пред'явила вимоги про зобов'язання відповідача привести договір від 11.07.1999 № 16097 у відповідність, провести взаємозвірку з ПАТ «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» та провести претензійно - позовну роботу; зобов'язання відповідача провести претензійно - позовну роботу з ТОВ «УкрАвіаЗаказ» по договору від 26.10.2012 № 16277.

При цьому, як було з'ясовано судом першої інстанції, дані вимоги вказують на виявлені збитки та їх розмір.

З огляду на те, що такі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про зобов'язання провести претензійно-позовну; зобов'язання привести договір у відповідність; зобов'язання провести взаємозвірку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Північного офісу Державної аудиторської служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 29.09.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.