Справа № 488/1216/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 488/1216/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення ПС1 №959900 від 12 березня 2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.03.2016 р. відносно ОСОБА_1 інспектором УПП в м. Миколаєві було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач здійснив зупинку в порушення вимог дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, Додатку 1 ПДР України. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач зазначив, що дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності були вчинені неправомірно, оскільки вимог дорожніх знаків він не порушував. Посилаючись на те, що він виїхав зі стоянки гіпермаркету Велмарт та знаку, який би забороняв зупинку не було, просив позов задовольнити.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Скасовано та визнано протиправною постанову серії ПС1 №959900 від 12.03.2016 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції міста Бондарем Олександром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити повністю у задоволенні адміністративний позову ОСОБА_1

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.03.2016 р. інспектором УПП м. Миколаєва Бондарем О.С. було винесено постанову серії ПС1 №959900 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. за те, що ОСОБА_1, 12.03.2016 року керуючи автомобілем ЗАЗ TF 699P, номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в порушення вимог дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, Додатку 1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 3.34 ПДР в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 1.2 ПДР, в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 15.10 ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3-33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Пунктом 10.5.29 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» передбачено, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона. Пунктом 10.5.36 ДСТУ передбачено, що дія знаків 3.33 -3.37 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком. У разі необхідності зону дії знаків допускається зменшувати: для знаків 3.34 -3.37 - установленням в кінці зони їх дії повторних знаків 3.34 -3.37 з табличкою 7.2.3 (чому віддають перевагу).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Згідно з п. 10.1.1. Національного Стандарту України «Знаки Дорожні», Загальних Технічних Умов, Правила застосування, ДСТУ 4100-2002, чинний від 01 січня 2003 року дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення, тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Так, за п. 10.2.4 Дорожні знаки повинні встановлюватися з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччя. За положенням п. 10.5.29 ДСТУ, Знак « 3.34» Зупинку заборонено», повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на яку вводиться заборона.

Як передбачено п. 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином , щоб їх було видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закрити повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6м над рівнем проїзної частини, та розміщуються таким чином , щоб інформацію , яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху , для яких вона призначена.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що з відеозапису з нагрудного реєстратора відповідача, долученого до матеріалів справи, не вбачається, що автомобіль позивача перебуває в зоні дії знаку 3.34. Також, позивач стверджує, що виїхав з стоянки супермаркету та ніякого знаку про заборону зупинки чи стоянки не було.

Інших доказів, ніж згаданий відеозапис та рапорти працівників поліції, які й притягували позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не спростовані доводи позивача.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість позивач довів протиправність прийнятої відповідачем постанови.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов