Справа № 817/404/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"25" вересня 2017 р. Справа № 817/404/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" червня 2017 р. у справі за позовом Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" до Головного державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталії Ігорівни, треті особи: ОСОБА_3 , Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису, ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Державна установа "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" звернулась до суду з позовом до Головного державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталії Ігорівни про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3 припису від 29.02.2016 №06п/04-5/06а.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що згідно пунктів 1 та 3 припису на нього покладено обов'язок проведення нарахування та виплати компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток ОСОБА_3 Проте, роботодавцем ОСОБА_3 є не Державна установа "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", а Держсанепідслужба України. Відповідно до пункту 4.2 Контракту № 32 від 26.03.2014, укладеного між Держсанепідслужбою України (Органом управління майном) та ОСОБА_3 (Керівник), виплата коштів фонду додаткової заробітної плати, в тому числі компенсації за невикористані дні відпустки, поряд з надбавками, доплатами, матеріальною допомогою на оздоровлення та ін. повинна здійснюватись за рахунок коштів ДУ "Рівненський ОЛЦ ДСЕСУ", але за рішенням Органу управління майном. Окрім цього, позивач посилається на те, що накази Держсанепідслужби України № 71-о від 22.07.2015 та № 1-О від 11.01.2016 про звільнення ОСОБА_3 не містили пункту з дорученням для ДУ "Рівненський ОЛЦ ДСЕСУ" виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 року у задоволенні адміністративного позову Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3 припису головного державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Н.І. від 29.02.2016 № 06п/04-5/06а відмовлено.

Не погоджуючись з постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2014 між Державною санітарно-епідеміологічною службою України (далі - Орган управління майном) та громадянином ОСОБА_3 (далі - Керівник) укладено Контракт № 32 (а.с.22-26 т.1), відповідно до умов якого ОСОБА_3юпризначається на посаду директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" (далі - установа) на строк дії цього Контракту (пункт 1).

Пунктом 1 наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 22.07.2015 № 71-о ОСОБА_3 звільнено з займаної посади директора ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" з 22.07.2015 року, відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України (підстави, передбачені пунктами 6.2.5.2 та 6.2.5.11 контракту від 25 березня 2014 року № 32). Пунктом другим цього наказу достроково припинено дію вказаного контракту (а.с.29 т.1).

Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 23.12.2015 № 118-0, на підставі рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року № 22-ц 787/2263/2015 та Рівненського міського суду від 22 вересня 2015 року у справі №5659/11326/15ц, скасовано наказ Держсанепідслужби України від 22 липня 2015 року №71-о "Про звільнення з посади та дострокове припинення дії контракту з ОСОБА_3.". Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", з 23 липня 2015 року (а.с.31 т.1).

Пунктом 1 наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.01.2016 № 1-О звільнено з займаної посади з 11 січня 2016 року директора ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" ОСОБА_3. Пунктом 2 цього наказу достроково припинено дію контракту (а.с.32 т.1).

01.02.2016 року до Управління Держпраці у Рівненській області надійшла скарга ОСОБА_3 про проведення перевірки дотримання законодавства про працю в Рівненському обласному лабораторному центрі щодо процедури звільнення, виплати розрахункових коштів, відпускних, оздоровчих, за час перебування на лікарняних (а.с.228-230 т.1).

Управління Держпраці у Рівненській області звернулося 03.02.2016 року до Державної служби України з питань праці про надання згоди на проведення позапланових перевірок на підприємствах, установах та організаціях згідно з додатком, у тому числі: Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України, на підставі скарги ОСОБА_3 (а.с.233 т.2).

12.02.2016 листом № 1370/4/4.2-ДП-16 Департаментом з питань праці Державної служби України з питань праці надано згоду Управлінню Держпраці у Рівненській області на проведення позапланових перевірок, у тому числі: Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України () (а.с.231 т.1).

18.02.2016 року Управлінням Держпраці у Рівненській області видано наказ № 91 "Про позапланові перевірки додержання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким наказано організувати проведення позапланових перевірок головними державними інспекторами, у тому числі згідно з пп.1.5. ОСОБА_5 з 23.02.2016 по 01.03.2016 року в Рівненському обласному лабораторному центрі Держсанепідемслужби України, 33000 м. Рівне, вул.Котляревського,3, (а.с. 232 т.1).

22.02.2016 Управлінням Держпраці у Рівненській області за № 115-Н/01-26 видано направлення на проведення позапланової перевірки з питань додержання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" вул.Котляревського,3 м. Рівне, головному державному інспектору Міщук Н.І., з підстав: звернення ОСОБА_3 від 01.02.2016 року, погодження Держслужби України з питань праці від 12.10.2016 № 1370/4/4.20ДП-16 (а.с.8 т.1).

Результати перевірки оформлені актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 06а/04-5 від 29.02.2016 (а.с.9-19 т.1) , яким встановлені порушення:

- частини першої статті 116 КЗпП : при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, не проведена в день звільнення. Зокрема, ОСОБА_3, звільненому 11.02.2016 року (наказ від 11.02.2016 № 1-о), не проведена виплата всіх належних сум, зокрема, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток;

- частини першої статті 47 КЗпП : належно заповнена трудова книжка не видана звільненому 11.01.2016 році ОСОБА_3 у день звільнення, а відповідно до журналу реєстрації трудових книжок - 13.01.2016 року, і не проведений розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП;

- статті 83 КЗпП : при звільненні ОСОБА_3 з 11.01.2016року не проведено нарахування та виплата компенсації за невикористані 37 днів щорічної основної та додаткової відпусток (довідка № 07-20/662 від 24.02.2016).

29.02.2016 року на підставі вказаного акту, головним державним інспектором Міщук Н.В. винесено припис № 06п/04-5/06а голові комісії з реорганізації ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" Сафронову Р.В., яким приписано:

1. Усунути порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України.

2. Усунути порушення вимог ч.1 ст.47 КЗпП України.

3. Усунути порушення вимог ст.83 КЗпП України (а.с.20 т.1).

Не погоджуючись з вказаним приписом позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновків, що враховуючи норми матеріального закону, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, процедура позапланової перевірки позивача, проведеної в період часу з 23.02.2016 по 29.02.2016 рік, за наслідками якої відповідачем винесено оскаржений припис, відповідає вимогам закону, позаяк проведена у зв'язку зі зверненням працівника про порушення його трудових прав, за наявності погодження Держслужби України з питань праці, на підставі наказу та направлення на проведення такої перевірки.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновків, що припис винесено правомірно, оскільки позивачем порушено норми трудового законодавства .

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно п.1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 386/2011, Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр) .

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 96 від 11.02.2015 (далі - Положення № 96, яке є чинним на час виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 4 Положення № 96 визначено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6);

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (пп.9);

здійснює розгляд звернень громадян з питань, повязаних з діяльністю Держпраці, її територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління (пп.47);

видає в установленому порядку роботодавцям, субєктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні або за кордоном, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, фондам загальнообовязкового державного страхування, виконавчим органам міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад, а також центральним органам виконавчої влади обовязкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці, та вносить пропозиції щодо накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб, винних у порушенні законодавства (пп.50).

Згідно з п.7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Міністерства соціальної політики України N 390 від 02.07.2012 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603 (далі - Порядок № 390, що є чинним на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності субєктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Відповідно до абз.4 пункту 3 Порядку № 390 позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України N 929-р від 16.09.2015 "Питання Державної служби з питань праці" погоджено пропозицію Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" N877-V від 05.04.2007, зі змінами та доповненнями, відповідно до статті 7 якого встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач мав право на проведення перевірки за зверненням ОСОБА_3, враховуючи визначені чинним законодавством України функції та завдання Державної служби України з питань праці та її територіальних органів та що на позивача не розповсюджується дія пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014, оскільки вказаним Законом вносяться зміни до Податкового кодексу України і стосується він суспільних відносин у сфері справляння податків, зборів та інших загальнообов'язкових платежів.

Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскаржуваний припис винесено правомірно, у зв'язку з порушенням позивачем норм діючого законодавства про працю.

Згідно частини першою статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3, в день звільнення , тобто 11.01.2016 року, не було видано трудову книжку та не виплачено всі належні до виплати суми, зокрема, компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток. Вказане не заперечується сторонами.

Враховуючи наведені норми права та встановлені судом обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності вимог оскарженого припису про усунення позивачем вимог ч.1 ст.116, ч.1 ст.47, ст.83 Кодексу законів про працю України.

Вказані висновки суду першої інстанції не спростовуються твердженнями позивача, що роботодавцем ОСОБА_3 була Держсанепідстанція України, а тому саме роботодавець повинен усунути виявлені порушення. Разом з тим, судом першої інстанції не прийнятого до уваги, що згідно укладеного контракту роботодавцем ОСОБА_3 була Держсанепідслужба України, а тому саме роботодавець повинен усувати виявлене порушення.

Як встановлено судом, позивач працював директором Державноїустанови "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" згідно контракту від 26.03.2016.

Згідно ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обв'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюваться угодою сторін.

Відповідно до п..4 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203, оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства.

Пунктом 5 цієї постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням, затвердженим цією постановою.

Пунктом 8 Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203 визначено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті.

У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Таким чином, контракт є підставою для видання наказу про призначення керівника на посаді й відповідно до такого контракту ОСОБА_3 виконував роботу на керівній посаді-директором Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", яка є комунальним підприємством та окремою юридичною особою.

Тобто, на підставі укладеного контракту виникли трудові правовідносини між позивачем, як працівником, та відповідачем, а не з органом уповноваженим на укладення такого контракту.

Згідно пункту 4.1 контракту № 32 від 28.03.2014 оплата праці ОСОБА_3 здійснюється згідно з законодавством відповідно до затверджених кошторисом видатків установи на відповідний рік в межах фонду оплати праці:

фонд основної заробітної плати: винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування посадових обов'язків) за тарифною ставкою (окладом);

фонд додаткової заробітної плати: надбавки та доплати до тарифної ставки (окладу, посадового окладу), сумісництво, премії та винагороди, що мають систематичний характер незалежно від джерел фінансування, оплата та суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткової) відпусток, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення).

Таким чином, Держсанепідслужба України контрактом від 28.03.2014 № 32 визначила джерела фінансування оплати праці ОСОБА_3 (зокрема й виплату компенсації за невикористані щорічні основну та додаткову відпустки) - за рахунок видатків на відповідний рік в межах фонду оплати праці Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України".

Сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що виплата заробітної плати, матеріальної допомоги, відпускних, оплата листків непрацездатності ОСОБА_3 здійснювалася позивачем ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", нарахування відповідних виплат проводилось також даною установою (а.с.107-114,115-117 т.1).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності винесеного припису, оскільки обов'язок здійснити повний розрахунок з працівником закон покладає на власника або уповноважений ним орган, і таким уповноваженим органом у спірних правовідносинах є саме позивач.

Вказані висновки не спростовуються твердженнями позивача, що в наказі про звільнення ОСОБА_3 не було зазначено про необхідність проведення установою виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, оскільки відповідно до п.4.2 Контракту, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, за рішенням Органу управління майном здійснюється лише преміювання, встановлення надбавок, доплат, надання дозволу на роботу за сумісництвом та суміщення посад, на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

З огляду на наведене апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна установа "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" вул.Котляревського, 3,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: Головний державний інспектор Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталія Ігорівна АДРЕСА_3

4-третій особі: ОСОБА_3 - АДРЕСА_2,

5- Управління Держпраці у Рівненській області - вул.Лермонтова,7,м.Рівне,33028

6- представник позивача:ОСОБА_7 - АДРЕСА_1, 33023 ,