Справа № 826/22950/15
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2017 року № 826/22950/15

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та морально шкоди, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо обмеження (блокування) виплати коштів ОСОБА_1 з його поточних рахунків в АТ "Дельта Банк" в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які пов`язані, зокрема, з:

- перевіркою договорів банківського рахунку ОСОБА_1 в АТ "Дельта Банк" на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб",

- обробкою (використанням) персональних даних ОСОБА_1, всупереч п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист персональних даних",

- внесенням інформації, що введена в базу даних АТ "Дельта Банк" про ОСОБА_1 відповідно до укладених з АТ "Дельта Банк" договорів банківського рахунку, до невизначеного законодавством списку осіб, кошти яких заблоковано,

- початком виплат вкладникам, в тому числі ОСОБА_1, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 11.06.2015р., всупереч абз.10 ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб",

- зупиненням виплат вкладникам, в тому числі ОСОБА_1, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 15.09.2015р., всупереч п.1 ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб",

- невиконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 24.07.2015р., яке набрало законної сили 17.10.2015р., всупереч п.9 ч.3 ст.129 Конституції України;

стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальну та моральну шкоду у розмірі 187404,34грн., заподіяну Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадировим Владиславом Володимировичем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у період з 03.05.2015р. по 03.10.2015р., пов'язану з протиправним позбавленням права власності ОСОБА_1, на грошові кошти, що знаходились на банківських рахунках в АТ "Дельта Банк" шляхом протиправних дій.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.01.2016р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016р., в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.02.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016р. у справі №826/22950/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.03.2017р. №826/22950/15 прийнято дот провадження суддею Качуром І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. задоволено заяву про самовідвід судді Качура І.В., матеріали справи №826/22950/15 передано на автоматичний розподіл для визнання суддів в порядку, передбаченому ст.15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.06.2017р. справу №826/22950/15 передано на розгляд судді Смолію І.В.

Підставою направлення зазначеної справи на новий розгляд слугували наступні обставини, висвітлені в ухвалі Вищого адміністративного суду від 01.02.2017р., а саме, зазначено, що судами на надано будь-якої правової оцінки діям відповідачів, так само як і рішенням про початок виплати вкладникам АТ «Дельта Банк» грошових коштів в межах гарантованої суми з 11.06.2015р. та про зупинення відповідних виплат з 15.09.2015р.

Також судами не надана правова оцінка вимогам позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої діями відповідачів, які оскаржені позивачем до суду та не надано оцінки листу від 20.10.2015р. №288/04-21/1 ПАТ «Державний ощадний банк України», щодо відсутності в реєстрах, які надійшли від АТ «Дельта Банк», прізвище, ім'я, по-батькові позивача.

В судовому засіданні відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016р. по справі №826/12320/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В., АТ «Ощадбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії щодо не включення інформації про позивача до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду та зобов'язано включити ОСОБА_1 до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду, а також зобов'язано Уповноважену особу Фонду передати інформацію про зміни до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики, Фонду з метою забезпечення виплати ОСОБА_1 коштів, що знаходяться на рахунках у Банку.

На виконання вищезазначеного рішення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадировим В.В. прийнято наказ від 22.09.2015р. №831 «Про зняття тимчасового обмеження здійснення виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників ПАТ "Дельта Банк". У зв'язку з цим, з трьох рахунків ОСОБА_1 знятті обмеження щодо виплати гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами.

Крім того, ОСОБА_1 внесено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що підтверджується випискою, копія наявна в матеріалах справи.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 в даному адміністративному позові (справа №826/22950/15) фактично були предметом розгляду справи №826/12320/15, а порушенні права ОСОБА_1 у даних правовідносинах - захищені в судовому порядку та в повному обсязі відновленні.

Щодо недосліджених обставин, які зазначені в ухвали Вищого адміністративного суду України 01.02.2017р., суд зазначає наступне.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015р. №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування 02.03.2015р. прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно яким з 03.03.2015р. в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №71 від 08.04.2015р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Згідно яким тимчасову адміністрацію а ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на 6 місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможності банку АТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у відповідності до ч.4 ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №147 від03.08.2015р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015р. включно та продовжено повноваження Кадирова В.В. до 02.10.2015р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку.

Згідно із зазначеним рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано повноваженні ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені ст.ст.37,38,51, ч.1, 2ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Кадирову В.В. на два року з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.02.2017р. №619 яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019р. та продовжено повноваження ліквідатора Кадирова В.В. до 04.10.2019р.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюється відносини між Фондом, банком, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможності банків з ринку і ліквідації банків.

Порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012р.

Відповідно до ст.ст.26, 27, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000,00грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Згідно ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Листом від 20.10.2015р. №288/04-21/1 Керуючим ТВБВ №10026/0159 Ощадбанку, повідомив позивача, що у АТ «Ощадбанк» відсутні реєстри, щодо включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Однак, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. на виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 24.07.2015р. №826/12320/15 ОСОБА_1 внесено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що підтверджується виписками з загального реєстру, копії наявні в матеріалах справи (а.с. 80, 209).

Таким чином, відповідачами здійснено всі дії передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами щодо включення позивача до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої діями відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У відповідності до ч.1,2,4 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, протиправну поведінку, розмір шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, вину відповідача. На позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням та шкодою.

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р. визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити факт заподіяння шкоди; неправомірність дій (бездіяльності); причинний зв'язок між шкодою та неправомірними діями (бездіяльності); наявність вини.

Відсутність хоча б одного з вказаних елементів є підставою для відмови у відшкодування такої шкоди.

Суд зазначає, що передбачена ст.625 Цивільного кодексу України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Суд, додатково звертає увагу на те, що позивачем самостійно обрану банківську установу з якою укладено договір банківського рахунку, керуючись принципом свободи договору (ст.627 Цивільного кодексу України).

Виходячи з принципів ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та визначення банківського вкладу і банківської діяльності, позивач самостійно, свідомо і на власний ризик обрав банківську установу ПАТ «Дельта Банк», який віднесене до категорії проблемних та в подальшому не платоспроможних.

Тобто, до свідомого вибору позивача щодо укладання з ПАТ «Дельта Банк» відповідачі не мають відношення, а тому заявлена вимогу про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої, на думку позивача Уповноваженою особою банку та Фондом, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» держава не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями держави, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправності дій відповідачів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій