Справа № 592/4591/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 592/4591/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2017р. по справі № 592/4591/17

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

25.04.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив суд

- визнати неправомірними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування ОСОБА_1, при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області.

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення з 3 червня 2013 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 8 років 11 місяців 17 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 4 травня 1972 року по 28 травня 1974 року, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 1 вересня 1975 року по 1 липня 1979 року, роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області з 30 квітня 1980 року по 23 квітня 1985 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1, судді у відставці, починаючи з 3 червня 2013 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від суми суддівської винагороди на посаді судді Апеляційного суду Сумської області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з 3 червня 2011 року з розміру 82 відсотків до 90 відсотків.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області по не зарахуванню ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області.

Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області з 25 жовтня 2016 року провести розрахунок і призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді ще 8 років 11 місяців 17 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 4 травня 1972 року по 28 травня 1974 року, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 1 вересня 1975 року по 1 липня 1979 року, роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області з 30 квітня 1980 року по 23 квітня 1985 року, у розмірі 90 відсотків від суми суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з розміру 82 відсотків до 90 відсотків.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 640 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.

Відповідач, Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2017 року по справі №592/4591/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального права, на підстав невірно встановлених фактичних обставин справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 21.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР з 4 травня 1972 року по 28 травня 1974 року, та навчався в Харківському юридичному інституті з 1 вересня 1975 року по 1 липня 1979 року, також працював на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області з 30 квітня 1980 року по 23 квітня 1985 року.

З 6 квітня 1990 року по 16 березня 1998 року позивач працював на посаді судді Путивльського районного суду Сумської області, а з 17 березня 1998 року по 5 серпня 2011 року - суддею апеляційного суду Сумської області.

Наказом голови апеляційного суду Сумської області № 69 від 5 серпня 2011 року на підставі постанови Верховної Ради України №3625-VI від 7 липня 2011 року позивач був відрахований зі штату апеляційного суду у зв'язку з виходом у відставку за власним бажанням.

Загальний стаж роботи на посаді судді на час виходу у відставку становив 21 рік 4 місяці 1 день.

На підставі наданих документів з 6 серпня 2011 року відповідач призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди з посадового окладу 6900 грн. 88 коп.

При визначенні такого розміру грошового утримання враховано стаж роботи позивача на посаді судді 21 рік 4 місяці 1 день, слідчого 4 роки 11 місяців 24 дні та строк військової служби 2 роки 25 днів.

Також встановлено, що 17 вересня 2013 року Зарічним районним судом м.Суми ухвалено постанову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Суми про визнання дій неправомірними та спонукання до перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання, справа №591/7487/13-а.

Звертаючись з заявою позивач просив визнати дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 03.06.2013 року неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, згідно довідки Апеляційного суду Сумської області № 61 від 27.08.2013 року, починаючи з 03.06.2013 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою суду позов задоволено повністю та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Сумської області № 61 від 27 серпня 2013 року, починаючи з 03 червня 2013 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У січні 2017 року позивач звернувся до відповідача з приводу перерахунку пенсії. На звернення відповідач повідомив, що розмір довічного грошового утримання становить 82 відсотки від грошової винагороди.

Позивач, не погодившись з рішення відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при визначенні розміру довічного грошового утримання безпідставно не врахував, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області. Відповідач на порушення прав позивача зменшив розмір утримання з 90 відсотків до 82 відсотків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, крім стажу роботи на посаді судді 21 рік 4 місяці 1 день стажу, позивачу у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання повинен був зарахуватися період, який складається з періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 травня 1972 року по 28 травня 1974 року, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1975 року по 1 липня 1979 року, роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області з 30 квітня 1980 року по 23 квітня 1985 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 квітня 2010 № 2453 (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI та на час виходу позивача у відставку) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): ч.3, 1-3 речення ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI; ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI; абз.2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Отже, виходячи з вищезазначеного та дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати. Рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку, отже є протиправним, а право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає судовому захисту шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області, зобов'язання відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 25 жовтня 2016 року провести розрахунок і призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді ще 8 років 11 місяців 17 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 4 травня 1972 року по 28 травня 1974 року, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 1 вересня 1975 року по 1 липня 1979 року, роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області з 30 квітня 1980 року по 23 квітня 1985 року, у розмірі 90 відсотків від суми суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з розміру 82 відсотків до 90 відсотків.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій пенсійного органу, та відсутності порушень прав заявника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач при визначенні розміру довічного грошового утримання безпідставно не врахував, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Путивльського району Сумської області та на порушення прав позивача зменшив розмір утримання з 90 відсотків до 82 відсотків.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2017 року по справі №592/4591/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2017р. по справі № 592/4591/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.