Справа № 570/746/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 570/746/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "21" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання дій протиправними та стягнення заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано до суду адміністративний позов до Олександрійської сільської ради Рівненського району, в якому просить визнати дії відповідача щодо невиплати йому середнього заробітку на період працевлаштування протиправними та стягнути з Олександрійської сільської ради Рівненського району на його користь середній заробіток за шість місяців з часу звільнення в сумі 37 570 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, у 2006 році він був обраний сільським головою Олександрійської сільської ради, 31.10.2010 був повторно обраний сільським головою Олександрійської сільської ради, 13.07.2016 був звільнений з посади у зв'язку із припиненням повноважень. 10.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому рівноцінної роботи або виплату середнього заробітку за шість місяців. Листом від 24.01.2017 №1 відповідач відмовив позивачу у виплаті середнього заробітку через неможливість протягом шести місяців з дня звільнення працевлаштуватися. Позивач вважає, що сума середнього заробітку за шість місяців становить 37 570 грн., оскільки згідно довідки Олександрійської сільської ради Рівненського району, його середньоденна заробітна плата для нарахування середнього заробітку, як мобілізованим працівникам складає 289,09 грн. та просить її стягнути.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.06.2017 у задоволенні позову відмовленою

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права, просить таку скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16.08.1993 був призначений на посаду вчителя фізичної культури і допризивної підготовки молоді Кустинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня. 07.09.1995 ОСОБА_3 був звільнений з посади вчителя фізичної культури і допризивної підготовки молоді Кустинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня.

11.04.2006 позивач обраний сільським головою Олександрійської сільської ради, а 17.11.2010 був повторно обраний сільським головою Олександрійської сільської ради.

13.07.2016 ОСОБА_3 було звільнено з посади сільського голови Олександрійської сільської ради у зв'язку з припиненням повноважень.

10.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому рівноцінної роботи або виплату середнього заробітку за шість місяців. Листом від 24.01.2017 №1 відповідач відмовив позивачу у виплаті середнього заробітку через неможливість протягом шести місяців з дня звільнення працевлаштуватися. Свою відмову відповідач обгрунтовав тим, що, згідно трудової книжки позивача, останній 16.08.1993 був призначений на посаду вчителя фізичної культури і допризивної підготовки молоді Кустинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня. 07.09.1995 р. був звільнений з посади вчителя фізичної культури і допризивної підготовки молоді. В зв'язку з вищенаведеним, з 1995 року по 2006 рік ОСОБА_3 не працював. Оскільки позивач до обрання його головою сільської ради не працював, то відповідно до вимог законодавства України, немає підстав для збереження за ним заробітної плати протягом шести місяців.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що до моменту обрання на посаду сільського голови позивач не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою або організацією, після звільнення з посади сільського голови не мав права на збереження за ним середньої заробітної плати на період працевлаштування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною 5ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

За частиною 2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

В ході розгляду справи з'ясовано, що позивач до обрання на посаду сільського голови Олександрійської сільської ради у 2006 році не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою та організацією.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що норми частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на даний випадок не поширюються. При цьому, слід зауважити, що умовою реалізації зазначеного права слід вважати подання колишнім сільським головою до відповідної сільської ради документів, що підтверджують або попереднє місце праці або неможливість його працевлаштування на підприємстві, установі, організації, де він працював до обрання та трудову книжку. На підставі цього радою видається відповідне розпорядження.

Тобто у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців; у разі ж коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Позивачем та апелянтом не надано до суду жодного доказу про надання до сільської ради документів про неможливість відновлення праці на попередньому місці. Не надано таких документів і до суду.

Крім того, аналогічні роз'яснення щодо підстав для виплати середнього заробітку колишнім депутатам містяться у листі Міністерства соціальної політики України № 746/13/74/-14 від 16.05.2014 року «Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад».

Відповідачем, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Суд дослідив представлені докази, належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "21" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул. Сонячна 17,с.Олександрія,Рівненський район, Рівненська область,35320

3- відповідачу/відповідачам: Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області вул.Свято-Преображенська,66,с.Олександрія,Рівненський район, Рівненська область,35320

4-представник ОСОБА_4, м. Рівне, вул ОСОБА_5, 22 б, оф. 117 - ,