Справа № 183/123/17
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/123/17
№ 2-а/183/62/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 вересня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Дем'яненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

06.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії;

- зобов'язати здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника, яку позивач отримує, призначену її чоловіку як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на день призначення пенсії), та у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації від 25.11.2016 року, починаючи з 01.12.2016 року.

В ході розгляду справи позивач звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просила суд зобов'язати здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника, яку вона отримує, призначену її чоловіку як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» та у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації від 20.01.2017 року, починаючи з 01.01.2016 року.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що вона перебуває на обліку у Новомосковському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» та у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

25.11.2016 року вона звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку Територіального Управління Державної Судової Адміністрації України у Дніпропетровській області № Б-с від 25.11.2016 року, у відповідності до якої заробітна плата діючого судді складає 24650 грн. 06.12.2016 року Новомосковським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. Вказана відмова була обґрунтована тим, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIIII скасовано зокрема ст.37 Закону №3723, у зв'язку з чим, пенсії призначені згідно із законом №3723 перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Уточнення позовних вимог було обґрунтоване тим, що при зверненні до Управління Пенсійного Фонду України позивачем була надана довідка про збільшення заробітної плати діючого судді з 01 січня 2016 року, а тому ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок саме з цієї дати.

Відповідач в судовому засіданні свій позов підтримала, в подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких посилається на те, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, в зв`язку з чим положення Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, відповідач зазначає, що з 01 травня 2016 року Законом № 889-VІІІ по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону № 889-VІІІ та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін, до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, а саме - виключено п. 4, який визначав умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена до дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року. В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати. Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01 травня 2016 року, управління вважає обґрунтованою відмову у проведенні такого перерахунку, оскільки з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт з приводу процедури та порядку перерахунку пенсії не прийнято, а отже провести перерахунок пенсії позивачу згідно наданої довідки не виявляється можливим.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці призначено пенсію у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про державну службу».

19.06.2016 року позивачкою до відповідача була подана заява про перерахунок пенсії, з урахуванням довідки Територіального Управління Державної судової Адміністрації про заробітну плату № Бс-101 від 20.01.2017 року, якою визначені складові заробітної плати діючого судді.

Проте відповідач відмовив їй у здійсненні перерахунку, посилаючись, в тому числі, на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII згідно з яким з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Між тим, згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» (на момент призначення годувальнику пенсії державного службовця) пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1%, але не більше 90% від сум заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеної пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, суд вважає, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Стаття 37 Закону України «Про державну службу» регулює правовідносини з призначення пенсії, а не її перерахунку, що не є тотожним поняттям.

Оскільки зміни щодо застосування розміру відсотків заробітної плати, стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, такі норми не можуть бути застосовані при перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивачки щодо необхідності здійснення перерахунку призначеної пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.8 Конституції України, в редакції 2015 року, яка не скасована і діє, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається зауваження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії ); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

П. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» яким роз'яснено, що не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, що скасовують конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які зауважують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справа «Кечко проти України», «Бурдов проти Росії», №59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III (mutatik mutandis), справа Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office; справа про принцип юридичної визначеності), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office).

Крім того, частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Верховний Суд України в постанові від 08 липня 2015 року «732/48/15а дійшов висновку, що «відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону №3723-XII у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії».

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт , що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України , має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС країни, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодекс та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з п.1, п.2 ч.2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладені обставини та норми права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії.

Зобов'язати Новомосковське об'єднане управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника, яку позивач отримує, призначену її чоловіку як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на день призначення пенсії), та у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації від 25.11.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Сорока О.В.