Справа № 510/475/17
Суддя: Гончарова-Парфьонова О. О.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2-а/510/51/17

Справа № 510/475/17

27.09.2017 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суду Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2016 року вона набула право на пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, як мати інваліда з дитинства, та звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі із заявою про призначення пенсії. Але 30 листопада 2016 року отримала відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина, ОСОБА_2, мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

З вказаною відмовою відповідача ОСОБА_1 не згодна та вважає її помилковою.

У судове засідання позивачка зявилася, свої позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити, призначити пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства з 26 листопада 2016 року.

Представник відповідача у судове засідання зявилася, позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що Ізмаїльському обєднанню управління Пенсійного фонду України Одеської області не було надано висновку компетентного органу, в якому було б вказано, що інвалідність ОСОБА_2 настала до шестирічного віку.

Також до суду надійшли заперечення від Ізмаїльського обєднання управління Пенсійного фонду України Одеської області, відповідно до яких відповідач позов не визнає та зазначає, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у управлінні ПФУ та отримувала соціальну пенсію по інвалідності на сина інваліда ОСОБА_2 з 30 вересня 1996 року по 29 червня 2003 року, тобто з девяти до шістнадцяти років. 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, надавши до заяви висновок виданий Ізмаїльською Міжнародною медикосоціальною експертною комісією від 16 листопада 2016 року про час настання інвалідності ОСОБА_2 з дитинства. Але у висновку не зазначено, що інвалідність ОСОБА_2 настала до шестирічного віку. Тому керуючись дійсним законодавством (Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та інш.) та наданим висновком управління ПФУ відмовило ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком, як матери інваліда з дитинства, у звязку з відсутністю правових підстав.

Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, з 26 листопада 2016 року вона набула права на пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, як мати інваліда з дитинства, та звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі із заявою про призначення пенсії. Але 30 листопада 2016 року отримала відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина, ОСОБА_2, мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

При цьому, факт захворювання ОСОБА_2 відповідачем не оспорюється, основна причина відмови ОСОБА_1 в призначенні її пенсії за віком, як матери інваліда з дитинства є недоведеність наявності захворювання у ОСОБА_2 до шестирічного віку.

Відповідно до медичного висновку № 43 від 18 вересня 2000 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з частими поліморфними судорожними припадками, помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням.

Відповідно до медичного висновку № 26 від 01 жовтня 2002 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з поліморфними судорожними припадками середньої частоти, змінами особистості по епитипу.

Згідно висновку про час настання інвалідності від 16 вересня 2016 року ОСОБА_2 хворіє з дитинства.

Згідно висновку про час настання інвалідності від 21 червня 2017 року наданого Ізмаїльською міжнародною медико-соціальною експертною комісією - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє з дитинства, визнаний інвалідом другої групи з 16 березня 2004 року. Видати довідку про інвалідності до шести років неможливо, оскільки відсутні медичні документи до шести років у Ізмаїльської міжнародної медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 18 лютого 2000 року наданої Ренійською районною поліклінікою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з поліморфними судорожними припадками середньої частоти, змінами особистості по епитипу. Хворіє з раннього дитинства - 1991 року, коли вперше зявилися судорожні припадки. Даний факт також підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого від 01 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлені обставини, що свідчать про те, що ОСОБА_2 має медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Згідно п.2.1.Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).

Відповідно до п.2.18.Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

В наведених нормах закону не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років та не передбачена така вимога для призначення пенсії, як обов'язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку.

Позивачем доведено, що її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, набув інвалідності з дитинства до шестирічного віку. Також доведено, що позивач є матірю ОСОБА_2 і виховала його до шестирічного віку.

Перевіривши підстави щодо відмови позивачу у призначені пенсії за віком, як материінваліда з дитинства, суд приходить до висновку, що відповідні дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним нормативним вимогам, а тому позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В матеріалах справи присутні докази наявності у позивача стажу роботи не менше 15 років, а саме копія трудової книжки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,суд має підстави вважати, що ОСОБА_1, має праве на пенсію за віком, як матір інваліда з дитинства, саме з дня набуття нею такого права, тобто з 26 листопада 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 69, 71, 86, 99, 100, 104, 122 , 159-163 КАС України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними діїта зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізмаїльського обєднання управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком матері інваліда дитинства.

Зобовязати Ізмаїльське обєднання управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як матері інваліда з дитинства з 26 листопада 2016 року.

Стягнути з Ізмаїльського обєднання управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ренійської районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її оголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова