Справа № 820/588/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 р. Справа № 820/588/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК", Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017р. по справі № 820/588/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК"

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області , Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" (далі - ТОВ "ГЕПОНІК", позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Київська ОДПІ, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області (далі - ГУ ДКСУ у Харківській області, відповідач 2), Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (далі - УДКСУ у Київському районі м. Харкова, відповідач 3) , в якому просив суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо ненадання висновків органу Державної казначейської служби України про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за заявами про відшкодування за податковими деклараціями з ПДВ за травень 2016 року в розмірі 50 000,00 грн., за червень 2016 року в розмірі 60 000, 00 грн., за липень 2016 року в розмірі 80 000, 00 грн., за серпень 2016 року в розмірі 80 000,00 грн., за жовтень 2016 року в розмірі 48 000,00 грн., за листопад 2016 року в розмірі 40 000,00 грн.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" заборгованість з відшкодування ПДВ у загальному розмірі 358 000 гривень 00 копійок.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" пеню з суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 252 гривень 62 копійки.

4. Скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області № від 16.12.2016 року.

5. Зобов'язати Київську ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" у розмірі 77582,00 грн. за вересень 2016 року.

6. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 10398 гривень 79 копійок.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо ненадання висновків органу Державної казначейської служби України про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" (, юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Чайковська, б. 4) сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за заявами про відшкодування за податковими деклараціями з ПДВ за травень 2016 року в розмірі 50000,00 грн., за червень 2016 року в розмірі 60000, 00 грн., за липень 2016 року в розмірі 80000, 00 грн., за серпень 2016 року в розмірі 80000,00 грн., за жовтень 2016 року в розмірі 48000,00 грн., за листопад 2016 року в розмірі 40000,00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 16.12.2016 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 4159 грн. 52 коп.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 358000 грн. та пені в розмірі 15252, 62 грн., позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, правові висновки Верховного Суду України, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також, не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом не дотримано вимоги ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо законності та обґрунтованості судового рішення, неправильного застосування та порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 25.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, тоді як апеляційна скарга відповідача 1 задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що з метою отримати відшкодування сум податку на додану вартість позивачем подано до відповідача через систему "М.Е.БОС" в електронному вигляді наступні документи:

- податкову декларацію з ПДВ за травень 2016 року від 17.06.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 50000 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду від 17.06.2016р. (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.06.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 50000 грн. від 17.06.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.06.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за червень 2016 року від 14.07.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 60000 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість 14.07.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 14.07.2016р. (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 14.07.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 60000 грн. від 14.07.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 14.07.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за липень 2016 року від 17.08.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 80000 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.08.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку у загальному розмірі 80000 грн. від 17.08.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.08.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за серпень 2016 року від 20.09.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 80000 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 20.09.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 20.09.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку у загальному розмірі 80000 грн. від 20.09.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 20.09.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 20.09.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року від 17.11.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 48000 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість від 17.11.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 17.11.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.11.2016 р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 48000 грн. від 17.11.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 17.11.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.11.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за листопад 2016 року від 19.12.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 40000 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість від 15.12.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 19.12.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 15.12.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 40000 грн. від 19.12.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 19.12.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 19.12.2016р.);

Загальна сума бюджетного відшкодування з ПДВ за вказаними заявами становить 358000 гривень.

Разом з тим, не зважаючи на підтвердження податковим органом заявлених позивачем сум до бюджетного відшкодування, заявлені суми не відшкодовані, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо ненадання висновків органу Державної казначейської служби України про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за заявами про відшкодування за податковими деклараціями з ПДВ за травень 2016 року в розмірі 50000,00 грн., за червень 2016 року в розмірі 60000,00 грн., за липень 2016 року в розмірі 80000,00 грн., за серпень 2016 року в розмірі 80000,00 грн., за жовтень 2016 року в розмірі 48000,00 грн., за листопад 2016 року в розмірі 40000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено ст. 200 Податкового кодексу України.

З 01.01.2016 року ст. 200 Податкового кодексу України діє в редакції Закону України від 24.12.2015 року № 909-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", у зв'язку з чим змінився строк бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до абз. 2 п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Частина 1 п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України передбачає, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Так, відповідно до п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. п. 200.12, 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Тобто, строк відшкодування податку на додану вартість складає 30 календарних днів та 10 банківських днів, що обраховуються з 21-го числа кожного календарного місяця.

В ході розгляду справи відповідачем не заперечувався факт підтвердження права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ в загальному розмірі 358000 грн.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, сума бюджетного відшкодування в розмірі 358000 грн. на момент звернення до суду першої інстанції та прийняття судового рішення позивачу не відшкодована, вимоги законодавства щодо прийняття та надання до Головного управління Державної казначейської служби у м.Харкові висновку про виплату позивачу бюджетного відшкодування з ПДВ відповідачем 1 не виконано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскільки відповідачем не виконано нормативно встановлений припис щодо прийняття та надання до Головного управління Державної казначейської служби у м.Харкові висновку про виплату позивачу бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2016 року в розмірі 50000,00 грн., за червень 2016 року в розмірі 60000, 00 грн., за липень 2016 року в розмірі 80000, 00 грн., за серпень 2016 року в розмірі 80000,00 грн., за жовтень 2016 року в розмірі 48000,00 грн., за листопад 2016 року в розмірі 40000,00 грн., зазначена бездіяльність відповідача в цій частині є протиправною.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області за № від 16.12.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що воно прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

Колегія суддів також погоджується з цими висновками суду з огляду на таке.

Як вбачається з зазначеного податкового повідомлення-рішення № від 16.12.2016 р., позивачу відмовлено в наданні бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2016 року в розмірі 77582,00 грн. на підставі акту камеральної перевірки №3458/20-31-12-02-10/38630963 від 18.11.2016 року.

Так, контролюючий орган робить висновок, що до бюджетного відшкодування в вересні 2016 року може бути задекларована сума від взаємовідносин з постачальниками вересня 2016 р. та сплачена в вересні 2016 р. лише у розмірі від'ємного значення вересня 2016 р., а саме 67754,00 грн. Відповідач вважає, що суми бюджетного відшкодування підприємства позивача не можуть бути зараховані в рахунок сплати податку на прибуток підприємств.

Проте, вказаний висновок є необґрунтованим, оскільки відповідно до пп. б) п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 200.14. ст. 200 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, яким відмовляє в бюджетному відшкодуванні, тільки у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування.

Умови надання бюджетного відшкодування визначені ст. 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, пп. б п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України чітко, без будь-яких виключень, передбачено, що сума бюджетного відшкодування підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника на його на поточний рахунок та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Вказаною нормою не встановлено жодних обмежень щодо того, в якому обсязі грошове зобов'язання повинне зараховуватися до державного бюджету.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до умов надання відшкодування з ПДВ не віднесено спрямування відшкодування у рахунок сплати грошових зобов'язань, які сплачуються до державного бюджету виключно у повному обсязі. Такий висновок контролюючого органу безпідставний.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України 90 відсотків податку на прибуток підприємств належать до доходів Державного бюджету.

Колегія суддів зауважує, що у ході перевірки інших підстав для відмови у відшкодуванні ПДВ не виявлено.

Так, у ТОВ "Гепонік" відсутній податковий борг з ПДВ. Сума (77 582,00 грн.), розрахована платником відповідно до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, є від'ємною і не перевищує суму (179 528,02 грн.), обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

Також, у ході перевірки було підтверджено відповідність платника вимогам, визначеним п. 200.19. ст. 200 Податкового кодексу України, що є підставою для внесення заяви про повернення суми бюджетного відшкодування такого платника до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, зазначеного у підпункті "а" підпункту 200.7.1 пункту 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач має право на бюджетне відшкодування 77 582,00 грн. у рахунок сплати податку на прибуток, а податкове повідомлення-рішення за № від 16.12.2016 року прийняте Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області з порушенням норм чинного законодавства України.

В свою чергу, вимоги позивача про зобов'язання Київську ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ "ГЕПОНІК" у розмірі 77582,00 грн. за вересень 2016 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно, так як обов'язок відповідача щодо внесення вищезазначеної суми до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування виникне лише після того, як вступить в законну силу постанова про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.12.2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні зазначеної частини позовних вимог та зауважує на те, що в цій частині постанова суду першої інстанції ані позивачем, ані відповідачами не оскаржувалася.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "ГЕПОНІК" заборгованості з відшкодування ПДВ у загальному розмірі 358 000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з таких підстав.

Станом на 2016 рік алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків сплачених сум грошових зобов'язань було регламентовано Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року № 39 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 9 цього Порядку на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

За змістом пункту 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, пункту 9 Порядку бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості, а належним способом захисту прав платника податків є зобов'язання ДПІ підготувати та надати органу казначейства висновок про повернення бюджетного відшкодування.

Таке застосування вищенаведених норм матеріального права відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема в постанові від 01.03.2016 року по справі № 21-4564а15, постанові від 24 листопада 2015 року у справі № 21-3669а15.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми бюджетного відшкодування задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне зауважити на те, що до суду апеляційної інстанції надано платіжні доручення від 13.07.2017р. на підтвердження факту про повне перерахування ТОВ "ГЕПОНІК" сум бюджетного відшкодування в розмірі 358 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "ГЕПОНІК" пені з суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 252 гривні 62 копійки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідного висновку відповідачем до органів Державної казначейської служби України направлено не було, тому на теперішній час відсутня заборгованість Державного бюджету України перед позивачем з відшкодування ПДВ за вищезазначений період.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено в процесі розгляду справи, з метою отримання відшкодування сум ПДВ, позивачем подано до відповідача через систему "М.Е.БОС" в електронному вигляді:

- податкову декларацію з ПДВ за травень 2016 року від 17.06.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 50 000, 00 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду від 17.06.2016р. (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.06.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 50000,00 грн. від 17.06.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.06.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за червень 2016 року від 14.07.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 60 000,00 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість 14.07.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 14.07.2016р. (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 14.07.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 60000,00 грн. від 14.07.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 14.07.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за липень 2016 року від 17.08.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 80 000, 00 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.08.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку у загальному розмірі 80000,00 грн. від 17.08.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.08.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за серпень 2016 року від 20.09.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 80 000, 00 грн.; довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 20.09.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 20.09.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку у загальному розмірі 80000,00 грн. від 20.09.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 20.09.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 20.09.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року від 17.11.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 48 000, 00 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість від 17.11.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 17.11.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 17.11.2016 р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 48000,00 грн. від 17.11.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 17.11.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 17.11.2016р.);

- податкову декларацію з ПДВ за листопад 2016 року від 19.12.2016р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму в розмірі 40 000, 00 грн.; розрахунок коригування сум податку на додану вартість від 15.12.2016р. (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 19.12.2016р., розрахунок суми бюджетного відшкодування від 15.12.2016р. (ДЗ), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку в загальному розмірі 40000,00 грн. від 19.12.2016р. (Д4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 19.12.2016р. (Д5), (факт отримання Відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 19.12.2016р.).

Керуючись положеннями п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, відповідач повинен був:

- у строк до 27.07.2016 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за травень 2016 року. В свою чергу, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 03.08.2016 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 50 000, 00 грн.;

- у строк до 26.08.2016 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за червень 2016 року. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 02.09.2016 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 60 000, 00 грн.;

- у строк до 28.09.2016 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за липень 2016 року. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 05.10.2016 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 80 000, 00 грн.;

- у строк до 29.12.2016 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за серпень 2016 року. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 06.01.2017 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 80 000, 00 грн.;

- у строк до 28.12.2016 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2016 року. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 05.01.2017 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 48 000, 00 грн.;

- у строк до 26.01.2017 р. подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок позивача за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2016 року. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повинен був у строк до 02.02.2017 р. перерахувати на рахунок позивача суму відшкодування з ПДВ у розмірі 40 000, 00 грн.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

На підставі вищезазначеної норми законодавства, позивачем здійснено розрахунок суми пені за прострочення відшкодування ПДВ, яка складає: за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за травень 2016 року - 4405,33 грн.; за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за червень 2016 року - 4368,03 грн.; за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за липень 2016 року - 4557,16 грн.; за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за серпень 2016 року - 1141,48 грн.; за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2016 року - 706,98 грн.; за заявою про відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2016 року - 73,64 грн.

Загальна сума пені за прострочення відшкодування ПДВ за заявами позивача за податковими деклараціями з ПДВ за травень-серпень, жовтень-листопад 2016 року складає 15 252, 62 грн.

Колегія суддів погоджується із розрахунком позивача щодо строків нарахування пені. Відповідачами розрахунки позивача не спростовані.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 5 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми пені, нарахованої на заборгованість Державного бюджету з відшкодування з ПДВ, і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до Казначейства документи, наведені в пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Крім того, у п. 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначено, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у відповідача обов'язку зі сплати пені на суми податку, що не відшкодовані платнику протягом визначеного ст. 200 ПК України строку, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" пені з суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 252 гривень 62 копійки.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного суду України (постанова від 03.06.2014 р. №21-131а14, ухвала від 07.11.2016р. № 808/7104/13-а).

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про відмову в задоволенні вищезазначеної частини позовних вимог, були допущені порушення норм матеріального права, а тому судове рішення підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нової постанови.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і розподіл судових витрат, здійснений судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в загальному розмірі 10398,79 грн. відповідно до платіжних доручень від 03.02.2017 року та від 08.02.2017 року за №№ 1327, 1328, 1329, 1330 (а.с. 103-106), а при поданні апеляційної скарги сплачено 11438,67 грн. відповідно до платіжного доручення № 1506 від 06.07.2017 року (а.с. 195).

Загальний розмір сплаченого позивачем судового збору становить 21837,46 грн.

Отже, з огляду на положення ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до задоволених вимог в загальному розмірі 10080,00 грн. (десять тисяч вісімдесят грн.).

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017р. по справі № 820/588/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" (, юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Чайковська, б. 4) пеню з суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 252 (п'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят дві) гривні 62 копійки.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" (, юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Чайковська, б. 4) пеню з суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 252 (п'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят дві) гривні 62 копійки.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 р. по справі № 820/588/17 залишити без змін.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 року по справі № 820/588/17 змінити шляхом викладення абзацу 5 резолютивної частини в такій редакції: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 41) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕПОНІК" (, юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Чайковська, б. 4) сплачений судовий збір у частині задоволених позовних вимог у сумі 10080,00 грн. (десять тисяч вісімдесят грн.)".

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П'янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст постанови виготовлений 29.09.2017 р.