Справа № 335/10372/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2017 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.08.2017 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, таких виплат, зазначених у додатку до листа Управлінням СБ України в Запорізькій області від 20.06.2017 року № 59/П-270/33: матеріальної допомоги на оздоровлення (код 105), матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (код 107), з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язати відповідача виплатити позивачу різницю між розміром перерахованої з 01.08.2017 року пенсії та фактично виплаченим розміром пенсії за минулий час за 12 місяців до настання обставин, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року;

- зобов'язати відповідача надати позивачу після перерахунку детальний розрахунок пенсії в письмовій формі;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що він перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з моменту призначення, до якої додав уточнену довідку (додаток до грошового атестату) про суми додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідач своїм листом від 08.08.2017 року повідомив, що врахування в розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань чинним законодавством не передбачено. Такою відповіддю, на думку позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не здійснив перерахунок пенсії, виходячи з листа УСБУ в Запорізькій області від 20.06.2017 року з доданими документами, та не виплачує її з урахуванням перерахунку по день звернення до суду із цим позовом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвалою суду від 31.08.2017 відкрито скорочене провадження у справі.

08.09.2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких він, із посиланням на ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, від 07.11.2007 року № 1294, зазначив, що грошове забезпечення для обчислення пенсії складається з постійних виплат, і тому виплати та доплати, на які посилається позивач, та які не носять постійного характеру, не повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати різниці між перерахованою та фактично отриманою пенсією з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року відсутні, оскільки у пенсійного фонду взагалі були відсутні документи про виплачені позивачу додаткові види грошового забезпечення, відомості про які були включені лише до довідки від 20.06.2017 року. До того ж, законодавець чітко визначив, що за минулий час виплачуються лише нараховані суми пенсії, а тому позовні вимоги в цій частині не відповідають вимогам чинного законодавства.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером Служби безпеки України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

25.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення з якого призначається пенсія сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які йому фактично нараховувалися і виплачувалися, та з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. До заяви позивачем було надано оновлену довідку, видану Управлінням Служби безпеки України в Запорізькій області від 20.06.2017 року № 59/п-270/33 про види оплат, розрахункові листи грошового забезпечення та додаткові види грошового забезпечення за період військової служби в СБУ з грудня 2008 року по листопад 2010 року, тобто за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Листом від 08.08.2017 року № 690/П-9 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на те, що пенсія йому виплачується відповідно до чинного законодавства і підстав для перерахунку пенсії немає.

Згідно з інформацією, наданою УСБУ в Запорізькій області 19.06.2017 року у червні 2009 року та у травні 2010 року позивач отримав матеріальної допомоги на оздоровлення (код 105) 4 197,60 грн. та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (код 107) у розмірі 4 97,60 грн. за кожний місяць на загальну суму 16 790,40 грн.

30.08.2017 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, даною нормою передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»(зі змінами та доповненнями) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року (далі Закон № 2011-ХІІ).

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Також, Законом № 2011-ХІІ, гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є такими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10.03.2015 року № 21-70а15, який є обов'язковим для суду в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України не суперечить рішенню Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4-рп/2015, на яке посилається відповідач у письмових запереченнях проти позову, та яким здійснено офіційне тлумачення частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки цим рішенням визначено, виключний перелік виплат, що належить до додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), що повинні враховуватися при перерахунку пенсії військовослужбовцям, проте не визначено конкретні види вказаних виплат.

Як вбачається з документів, які надані Службою безпеки України в Запорізькій області на запит позивача, та додані ним до заяви про проведення перерахунку його пенсії від 20.06.2017 року, до складу грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу повинні були увійти суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, про які зазначає позивач в своєму позові та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Разом із тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримавши від позивача оновлену інформацію про додаткові види грошового забезпечення та заяву про проведення перерахунку його пенсії з урахуванням виплачених йому сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, на порушення вищезазначених норм чинного законодавства не здійснив заходів щодо проведення перерахунку з урахуванням у складі грошового забезпечення, з яких призначається пенсія вказаних вище сум, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії з 01.08.2017 року є законними та обґрунтованими.

За вимогами статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Вказані положення Закону № 2262-ХІІ мають пряму дію, тобто безпосередньо регулюють пенсійні відносини, не встановлюючи при цьому жодних інших умов настання перерахунку пенсії (обмеження їх розміру в межах встановлених видатків на утримання військовослужбовців, надання повноважень іншим суб'єктам правового регулювання з цих питань тощо).

В даному випадку уточнена довідка про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, яка є підставою для проведення перерахунку пенсії, отримана позивачем та подана пенсійному фонду 25.07.2017 року, відтак на підставі вищезазначених положень статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсії позивачеві має бути проведений з 01.08.2017 року.

Що стосується виплати різниці в пенсії за минулий час, то вона може бути виплачена позивачеві не більш як за 12 місяців. В цей же час, стаття 51 Закону № 2262-ХІІ пов'язує час виплати різниці у пенсії із місяцем набуття права на відповідний перерахунок, то у розумінні даної статті виплата різниці у пенсії за минулий час означає, що таку різницю позивач має право одержати у разі, якщо він набув право на перерахунок пенсії у бік її збільшення, але такий перерахунок не був своєчасно проведений з вини органу ПФУ. Оскільки суд встановив, що позивач набув право на перерахунок пенсії з 01.08.2017 року, відтак і виплата різниці у пенсії за минулий час має бути проведена йому з 01.08.2016 року по час фактичного здійснення перерахунку пенсії відповідачем (тобто фактичного її приведення у відповідність із вимогами закону) на підставі даної постанови суду.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Тобто, судом здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виключає їх захист на майбутнє.

Отже, належним способом захисту права позивача є рішення про покладення на орган Пенсійного фонду обов'язку щодо перерахунку та виплату позивачу з 01.08.2016 року пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення таких виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення (код 105); матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (код 107), з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка згідно чинного законодавства повинна виплачуватись до зміни правовідносин між позивачем та відповідачем, зумовленими зміною законодавства чи іншими подіями, з якими пов'язано зміни прав та обов'язків сторін.

Згідно зі ст. 1, ч. 1, 2 ст. 8 Конституції України, Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 року за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так як суть вимог особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності дій (вчинення бездіяльності) суб'єкта владних повноважень, якими позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, то ГУПФУ в Запорізькій області має доводити правомірність (вчинення розрахунку) нарахування пенсійних виплат. Відповідачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування правомірності відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії, як і взагалі не виконані вимоги ухвали суду від 31.08.2017 року, якою у відповідача витребувано завірену належним чином копію пенсійної справи позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В свою чергу, відповідачем не надано суду жодного доказу (у відповідності до вимог ст. 70, 79 КАС України), який підтвердив би законність та обґрунтованість оскаржуваної відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку).

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів підстав для відмови у перерахунку пенсії, з урахуванням отриманих матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, і взагалі не надав доказів в обґрунтування власної правової позиції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом із тим, ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові також просить встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, які були частково задоволені судом, а також враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Квитанцією від 29.08.2017 року № 0.0.838134792.1 підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 640,00 грн. за подання позову, який містить дві позовні вимоги немайнового характеру. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 158, 162, 163, 167, 183-2, 185-186, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не здійснення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) перерахунку пенсії на підставі його заяви від 25.07.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.08.2016 року, з урахуванням у складі грошового забезпечення таких виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення (код 105); матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (код 107), з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судові витрати зі сплати витрат на правову допомогу в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн., присудити на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158Б).

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт про виконання даної постанови у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, протягом 10 днів з дня отримання постанови, апеляційної скарги.

Суддя: І.П. Соболєва