Справа № 705/598/17
Суддя: Ребрина К. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/598/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Ребриної К.Г.

при секретарі - Дехканбаєвій О.О.

з участю представника позивачки - адвоката Прудивуса М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Умані справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уманської міської ради, третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування паспорта прив'язки на розміщення тимчасової споруди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Уманської міської ради, третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування паспорта прив'язки на розміщення тимчасової споруди, вказавши, що нею придбано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 кадастрові номера НОМЕР_1 площею 0,0046га., та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0084 га.

У зв'язку з тим, що безпосередньо на межі її будинковолодіння розташовані кіоски - об'єкти малої архітектурної форми, що розміщені з порушенням будівельних та санітарних норм, в даних кіосках проходить круглодобова діяльність, продаються в тому числі і слабоалкогольні напої, кава, цигарки, постійне скупчення відвідувачів - споживачів поблизу кіосків, а як наслідок -круглодобовий шум, сміття вже на її земельній ділянці. В 2016 році нею подано позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що є її приватною власністю. В позові ставилось серед іншого позовна вимога зобов'язати власника земельних ділянок (по АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5) Уманську міську раду та ОСОБА_5 (користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5); ОСОБА_6 (користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_4. (користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4, у місті Умань, Черкаської області), усунути перешкоди їй в користуванні дворовою та прибудинковою територіями шляхом перенесення тимчасових споруд (кіосків), що знаходяться за адресою АДРЕСА_5, АДРЕСА_4, АДРЕСА_3 на відстань не менше 10 метрів від межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4-протягом тридцяти днів з моменту набрання рішення суду законної сили.

В ході судового розгляду відповідачі зіслались як на підставу законності розміщення своїх кіосків - видані управлінням відповідача - Уманської міської ради паспортами прив'язки на розміщення тимчасових споруд.

Рішенням Уманського міськрайоного суду від 25 жовтня 2016 року їй в позові відмовлено. На даний час судове рішення законної сили не набрало, перебуває на розгляді в апеляційному суді Черкаської області.

Як вбачається з графічних матеріалів, а також з договорів оренди земельних ділянок під кіосками, що укладені відповідачем з власниками кіосків визначено місце розташування зазначених кіосків безпосередньо по межі її земельної ділянки, зокрема вбачається, що з акту опису меж суміжною є саме її на сьогодні, а на час укладення договорів земельна ділянка попереднього власника моєї земельної ділянки - її продавця.

На сьогодні, відповідно технічного паспорту на житловий будинок незавершений будівництвом від 8 листопада 2016 року АЕ №001817, витягу про державну реєстрацію (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно…), повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2016 року та витяг про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за позивачкою вже зареєстровано право власності на незавершений будівництвом підвал 84 % готовності та житловий будинок 54% готовності на межі якого і розміщені спірні тимчасові архітектурні форми.

Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать, зокрема, альтанки, павільйони, навіси; вуличні меблі (лавки, лави, столи). Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

В порушення ст. 103 Земельного кодексу України, що власник та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), в порушення п.п. 3.25* ДБН 360-92 "Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень", якими встановлено санітарну норму на відстані від межі сусідньої ділянки, не меншій, чим 1,0 м. для розміщення об'єктів сміжних землекористувачів, якими є власники кіосків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 останніми розміщено свої торгівельні кіоски - об'єкти малої архітектурної форми безпосередньо на межі виділеної їм земельної ділянки, - я не можу завершити будівництво та здійснити зовнішні утелювально - штукатурні роботи, благоустрій території свого житлового будинку.

У зв'язку з викладеним паспорт прив'язки від 2 квітня 2012 року №124, що виданий ОСОБА_4 управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради на розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4 є незаконним та підлягає до скасування в судовому порядку.

Тому просить визнати незаконним та скасувати паспорт прив'язки від 2 квітня 2012 року №124, що виданий ОСОБА_4 управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради на розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Прудивус М.А. підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити, вказавши, що матеріали з паспортом прив'язки подані позивачем підтверджують порушення вказаного в позові ДБН № 360. Так на сторінці 2 паспорту прив'язки вказано відстань розміщення тимчасової споруди ОСОБА_4 до межі земельної ділянки ОСОБА_2 34 см. ( а.с. 70 зворот), з якої вбачається, що тимчасову споруду на підставі зазначеного спірного паспорта прив'язки розміщено безпосередньо на межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_2

Представник відповідача Уманської міської ради в судове засідання не з'явився, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно, 11.04.2017 року за вх. № 7906 подав заперечення проти позову, в яких просить відмовити в позові ОСОБА_2 до Уманської міської ради, третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування паспорта прив'язки на тимчасову споруду.

В судові засідання, призначені на 11 квітня 2017 року на 12.30 годину, на 02 червня 2017 року на 12.30 годину, на 07 липня 2017 року на 16.00 годину, на 13 липня 2017 року на 14.30 годину, на 04 вересня 2017 року на 11.30 годину та на 25 вересня 2017 року на 15.30 годину третя особа ОСОБА_4 жодного разу не з'явилась без поважних причин, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно в установленому законом порядку.

Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду , без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з положеннями ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" вказано, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території загального користування: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 цього ж закону власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать, зокрема, альтанки, павільйони, навіси; вуличні меблі (лавки, лави, столи). Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

В порушення ст. 103 Земельного кодексу України, що власник та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), в порушення п.п. 3.25* ДБН 360-92 "Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень", якими встановлено санітарну норму на відстані від межі сусідньої ділянки, не меншій, чим 1,0 м. для розміщення об'єктів сміжних землекористувачів, якими є власники кіосків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 останніми розміщено свої торгівельні кіоски - об'єкти малої архітектурної форми безпосередньо на межі виділеної їм земельної ділянки, - я не можу завершити будівництво та здійснити зовнішні утелювально - штукатурні роботи, благоустрій території свого житлового будинку.

Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права , свободи чи інтереси.

Згідно положень ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт органів місцевого самоврядування мають особи , щодо яких його застосовано , а також особи , які є суб'єктом правовідносин , у яких буде застосовано цей акт.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року позивачці ОСОБА_2 поновлено строк звернення до адміністративного суду, а тому право підлягає захисту в межах поновлених строків.

В своєму запереченні Уманська міська рада окрім посилання на пропуск позивачкою строків звернення до адміністративного суду не навела фактичних заперечень викладених позивачкою ОСОБА_2 доводів в позові та матеріалах справи.

Таким чином, суд виходить з того, що при розробці погодженні паспорту прив'язки від 2 квітня 2012 року №124, що виданий ОСОБА_4 управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради на розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4, було дійсно порушено п.п. 3.25* ДБН 360-92 "Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень".

Оскільки, позивачкою наведено обґрунтування незаконності даних дій, то в даному випадку вбачаються достатні підстави для визнання незаконним та скасування паспорта прив'язки від 02.04.2012 року №124, що виданий ОСОБА_4 управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради на розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази , надані позивачем, та відсутність доказів відносно адміністративного позову ОСОБА_2, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 143 Конституції України, ст. ст. 2,3,4-15, 117, 118, 158-163, 171 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Уманської міської ради, третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування паспорта прив'язки на розміщення тимчасової споруди задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати паспорт прив'язки від 2 квітня 2012 року №124, що виданий ОСОБА_4 управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради на розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_4.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя: К.Г. Ребрина