Справа № 275/570/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк О.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

"26" вересня 2017 р. Справа № 275/570/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Україна" на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "01" серпня 2017 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Україна" до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 р. Приватне підприємство "Україна" звернулось до суду з адміністративним позовом до Брусилівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення Брусилівської селищної ради №197 від 09.06.2017р. про відмову у наданні ПП «Україна» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га за адресою с. Водотиї, вул. Квітнева, 67а, та зобовязання Брусилівської селищної ради прийняти рішення про надання вказаного дозволу ПП «Україна» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га за адресою с. Водотиї, вул. Квітнева, 67а.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 01.08.2017р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного Підприємства «Україна» до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, Приватне підприємство "Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Брусилівського районного суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає, що такий висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ст.2 КАС України ).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

З викладеного вбачається, що адміністративним є спір про оскарження дій особи, які вона вчиняє в якості суб'єкта владних повноважень на виконання владних управлінських функцій.

При цьому, судова колегія враховує, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у користування чи власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Така правова позиція відповідає висновку, висловленому Верховним Судом України у постановах від 11.11.2014р. № 21-493а14, від 09.12.2014р. №21-308а14, який згідно зі ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Позивач, звертаючись із позовом до Брусилівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення Брусилівської селищної ради № 197 від 09.06.2017р. про відмову у наданні ПП «Україна» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га за адресою с.Водотиї, вул. Квітнева, 67а, та зобовязання Брусилівської селищної ради прийняти рішення про надання вказаного дозволу.

В контексті вимог позивача, колегія суддів звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 №21-358а13 та від 19.01.2016 у справі №21-3690а15.

З наявних у справі матеріалів не вбачається обставин передачі у користування чи власність спірної земельної ділянки на підставі рішення відповідного органу.

Водночас, порядок вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначено ст.118 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Зміст положення Земельного кодексу України свідчить на користь висновку, що приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у наданні такого дозволу, відповідний суб'єкт реалізовує владно-управлінську функцію з визначених законом підстав.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що цей спір не належить до адміністративної юрисдикції, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України, тому ухвала Брусилівського районного суду Житомирської області від 01.08.2017р. підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємство "Україна" задовольнити, ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "01" серпня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Україна" вул.Центральна,25,с.Водотиї,Брусилівський район, Житомирська область,12624

3- відповідачу/відповідачам: Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області вул. 1 Травня, 50,смт.Брусилів,Житомирська область,12600

4-третій особі: - ,