Справа № 359/4563/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/4563/17 Головуючий у 1-й інстанції: Борець Є.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Кобаля М.І., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, що полягають у відмові ОСОБА_3 встановити статус інваліда війни та зобов'язати Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради встановити ОСОБА_3 статус інваліда війни.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.02.2008 (а.с. 6).

Крім того, позивач є інвалідом II групи, внаслідок захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою серії КИО-I №111039 (а.с. 7).

Листом Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради №5-3426 від 18 травня 2017 року повідомлено ОСОБА_3 про відмову у встановленні статусу інваліда війни у зв'язку із тим, що статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ до вказаного формування, а з наданих документів не можливо надати позивачу статус «інваліда війни» (а.с. 10).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки аналіз письмових доказів свідчить про те, що дії відповідача, які полягають у відмові ОСОБА_3 встановити статус інваліда війни, суперечать п.9 частини другої ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90 «в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет … Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…».

Абзацом 2 пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302 встановлено, що «посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно із п. 10 даного Положення «посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Як свідчать матеріали справи, згідно записів у трудовій книжці у 1990 році позивач працював у Будівельно-монтажному управлінні НПО «Прип'ять» на посаді маляра, у подальшому на посаді водія 2 класу автотранспортного господарства (а.с. 8).

Відповідно до Інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/802-4 від 10.05.2017, наданої позивачу Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вбачається, що формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 9).

У відповідності до копії довідки про заробітну плату, виданої Будівельно-монтажним управлінням «Прип'ять» ОСОБА_3 з 12 вересня 1990 року по 17 травня 1993 року отримав заробітну плату за виконання будівельних робіт у місті Чорнобилі (а.с. 17).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що, не зважаючи на те, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, однак оскільки з матеріалів справи не вбачається віднесення Будівельно-монтажному управлінні НПО «Прип'ять» до складу формувань Цивільної оборони та відсутні докази залучення ОСОБА_3 до складу формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому підстави для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення відсутні.

Таким чином, у разі відсутності доказів залучення осіб до складу формувань Цивільної оборони, відсутні підстави для встановлення останнім статусу інваліда війни згідно пункту 9 частини другої статті 7 № 3551-XII.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 07.07.2017 (справа №676/4127/16-а), від 07.07.2016 (справа №2218/14970/16) та ухвалі Вищого адміністративного суду від 31.05.2017 (справа №К/800/36540/16).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що особи, яким встановлена група інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та яким встановлено статус інваліда війни мають на пільги згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради - задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: М.І. Кобаль,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Файдюк В.В.

Кобаль М.І.