Справа № 686/6269/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/6269/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

20 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Сердюк Яніни Ігорівни, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №922749 від 24.03.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року адміністративний позов задоволено та провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Під час судового засідання позивач заперечив проти задоволення апеяційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджуєься матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.03.2017 року інспектором роти №1 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенантом поліції Сердюк Я.І. щодо позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №922749, згідно якої 24.03.2017 року о 01 год. 01 хв. в м. Хмельницькому по вул. Проскурівського підпілля 109, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, н.з. НОМЕР_1, не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку, а саме праворуч, перед перестроюванням, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що позивач при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Поряд із цим, позивач вказав, що він не порушував вимог п.9.2б ПДР України та при здійсненні маневру зміни напрямку руху увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, та поклав їх в основу як докази відсутності правопорушення. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Відповідно до п.9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку а) і перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції та встановлено відсутність правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки останнім ввімкнений покажчик правого повороту при здійсненні маневру праворуч.

Згідно п.1.10. ПДР маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Тобто, під перестроюванням розуміється зміна смуги руху.

З технічного запису, який міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що на зазначеній в оскаржуваній постанові ділянці відсутня розмітка смуг дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ОСОБА_2 ознак правопорушення передбаченого 2 статті 122 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що при складанні постанови інспектором роти №1 батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Сердюк Я.І. невірно викладено фактичні обставини справи, оскільки зазначено, що позивач перед перестроюванням з крайньої лівої смуги в крайню ліву не ввімкнув правий світовий покажчик повороту.

Стосовно вимог позову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

В даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд апеляційної вважає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

У зв'язку з викладеним, суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку щодо закриття справи у зв'язку .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати в частині закриття справи.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.