Справа № 809/730/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8858/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника відповідача Антонюка І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року в адміністративній справі № 809/730/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» до Офісу великих платників ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» (далі - ТОВ «Геомакс-Ресурс», Товариство) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників ДФС від 10.02.2017 за №№ , , , , та .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що реальність господарських операцій між ТОВ «Геомакс-Ресурс» та ТОВ «ТД «Украгросвіт» підтверджена належними доказами, тому висновки податкового органу про відсутність фактичної поставки товарів від ТОВ «ТД «Украгросвіт» є помилковими і є лише його припущеннями.

Крім того, відсутні рішення у кримінальному провадженні, якими було б встановлено вину посадових осіб Товариства у здійсненні незаконної господарської діяльності.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ТОВ «Геомакс-Ресурс», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без належного з'ясування усіх обставин і з порушенням норм діючого законодавства. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано загалом тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви. Крім того, зазначено, що акт перевірки не містить жодних зауважень податкового органу щодо правильності та повноти оформлення первинних бухгалтерських документів, складених в ході здійснення Товариством фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ТД «Украгросвіт»; також цей правочин не визнано нікчемним, тому рішення повинно бути прийняте на користь платника. Крім того, податковим органом та судом здійснено неправильне трактування норм законодавства з приводу здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Геомакс-Ресурс» зареєстроване 10.04.2013 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як юридична особа та перебувало на податковому обліку в ДПІ у м.Івано-Франківську (на час завершення перевірки - у Львівському управління Офісу великих платників податків ДФС).

На підставі направлень від 18.11.2016, виданих спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м.Львові МГУ ДФС, працівниками Офісу великих платників податків ДФС в період з 21.11.2016 по 24.01.2017 проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Геомакс-Ресурс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2015 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт № 11/28-10-48-11/38555592 від 30.01.2017 (далі - Акт перевірки).

За висновками Акта перевірки Товариством порушено приписи:

- п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3 та п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 5 146 788 грн за періоди: квітень - червень та серпень 2015 року;

- п.44.6 ст.44. п.134.1 ст.134 ПК України, п.п.6, 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 751/4044; п.п.6, 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказм Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2015 рік на суму 4 632 109 грн;

- п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214, п.п.215.3.4, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 ПК України, внаслідок чого занижено акцизний податок на загальну суму 1 671 039,09 грн.

На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 10.02.2017 Офісом великих платників податків ДФС винесено податкові повідомлення-рішення, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання:

- № - із податку на прибуток на 632 109,00 грн;

- № - із ПДВ на 7 720 182,00 грн, в т.ч.: основний платіж - 5 146 788,00 грн, штрафна санкція - 2 573 394,00 грн;

- № - із акцизного податку на 324 941,76 грн, в т.ч.: основний платіж - 259 953,41 грн, штрафна санкція - 64 988,35 грн;

- № - із акцизного податку на 542 093,03 грн, в т.ч.: основний платіж - 433 674,42 грн, штрафна санкція - 108 418,61 грн;

- № - із акцизного податку на 1 003 436,56 грн, в т.ч.: основний платіж - 802 749,25 грн, штрафна санкція - 200 687,31 грн;

- № - із акцизного податку на 218 327,51 грн, в т.ч.: основний платіж - 174 662,01 грн, штрафна санкція - 43 665,50 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство оскаржило їх до суду.

У ході судового розгляду справи встановлено, що 24.04.2015 між позивачем та ТОВ «ТД «Украгросвіт» було укладено договір поставки соєвих бобів для технічних потреб за № 24/04/15.

На підтвердження виконання умов цього договору Товариство надано до перевірки акти приймання-передачі (повернення) товару, накладні на повернення товару, товарно-транспортні накладні, суми по яких були віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податкові накладні, суми ПДВ по яких включено до складу податкового кредиту Товариства за відповідний період; проте, не надані сертифікати якості, сертифікати відповідності, на підставі яких можна встановити походження товару (виробника) та його якісні властивості.

Крім того, підставою для відповідних висновків податкового органу були матеріали кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2016 за № 0000033, за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах посадовими особами Товариства.

У ході цього кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «Геомакс-Ресурс» здійснювали документальне оформлення господарських операцій без реального настання правових наслідків та здійснили маніпулювання податковою звітністю з метою незаконної мінімізації податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ТОВ «ТД «Украгросвіт», предметом яких було зерно сої.

Допитана у цьому провадженні ОСОБА_1 (яка зазначена у документах як директор ТОВ «ТД «Украгросвіт») повідомила про свою непричетність до здійснення господарської діяльності TOB «ТД «Украгросвіт», а підпис на довіреності від 17.06.2015, реєстраційній картці та договорі купівлі-продажу від 26.05.2015 від її імені здійснено третіми особами, що на думку податкового органу спростовує факт придбання TOB «ТД «Украгросвіт» товарів та продаж їх Товариству.

Також, у провадженні СУ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходиться кримінальне провадження від 25.03.2016 за № 00000093 за фактом фіктивного підприємництва TOB «ТД «Украгросвіт» за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 28 та частиною другою статті 205 КК України.

Встановлено, що за перевірений період основним та єдиним постачальником сої TOB «ТД «Украгросвіт» було ФГ «Олександра-М», у якого відсутні необхідні складські та виробничі активи, технічні можливості для здійснення господарської діяльності, що, з урахування аналізу баз даних, вказує на те, що придбання товару (сої) ТОВ «ТД «Украгросвіт» у ФГ «Олександра-М» у вказаний період відсутнє; тобто здійснювалось маніпулювання податковою звітністю з метою надання податкової вигоди третім особам, в т.ч. й Товариству.

Підтвердження цього є також невідповідність, неповнота та неналежне оформлення первинних документів, наданих під час перевірки на підтвердження придбання Товариством зерна сої у ТОВ «ТД «Украгросвіт», що вказує на неможливість фактичного придбання позивачем товару, а також матеріали зазначених вище кримінальних проваджень.

Крім того, в ході перевірки Товариства встановлено заниження ним акцизного податку з реалізованого (відпущеного) пального по: Луцькій ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (код 318) - на суму 259 953,41 грн; ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС м.Києва (код 2651) - на суму 802 749,25 грн; ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС м.Києва (код 2653) - на суму 433 674,42 грн; ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС м.Києва (код 2654) - на суму 174 662,01 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутнє підтвердження фактичного придбання товарів позивачем у ТОВ «ТД «Украгросвіт» та їх зв'язок з провадженням господарської діяльності платника податку, та відсутня підстава для включення вартості цих товарно-матеріальних цінностей без підтвердження відповідними, складеними згідно з чинним законодавством первинними документами до складу витрат. Як наслідок, позивачем безпідставно сформовано податковий кредит на суму ПДВ 5 146 787,70 грн за період: квітень - травень 2015 року.

Отже, дані, які відображені у податковому обліку ТОВ «Геомакс-Ресурс» по контрагенту-постачальнику ТОВ «ТД «Украгросвіт» є недостовірними.

Крім того, зважаючи на наявні у справі докази, податкові повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з акцизного податку також винесені податковим органом правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.3 та 198.6 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За вимогами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'я-заних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно зі статтею 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 Закону № 996-XIV).

Тобто, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Всупереч зазначеним приписам, з огляду на пояснення ОСОБА_1 та наявність зазначених вище кримінальних проваджень, надані Товариством первинні документи не можуть вважатися такими, що оформлені належним чином, у зв'язку з чим вони не можуть слугувати належним підтвердженням господарських операцій з ТОВ «ТД «Украгросвіт».

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 14.03.2017 у справі № 826/757/13-а.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Разом з тим, зазначені вище обставини вказують на те, що дії Товариства у спірних правовідносинах не відповідають принципам ділової розумності, не мали реального товарного характеру; позбавлені розумної економічної причини (отримання доходу), у зв'язку з чим такі операції не підлягають відображенню в податковому обліку, як такі, що вчинені з метою заниження податкових зобов'язань.

З приводу декларування Товариством акцизного податку суд зазначає таке.

Відповідно до підпунктів 14.1.145 та 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку, а реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Згідно із підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України платником акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів, а згідно із підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар (пункт 216.9 статті 216 ПК України).

Абзацом четвертим статті 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція визначена як приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно із пунктами 2, 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 (далі - Правила № 1442), роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів; стаціонарні АЗС - комплекс споруд для приймання та відпуску нафтопродуктів з наземним або підземним розміщенням резервуарів і з не зблокованими з ними паливо-, масло- та газороздавальними колонками.

Автозаправна станція - це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту). Автомобільна газозаправна станція - це комплекс, призначений для заправки газобалонних установок автомобілів зріджених вуглеводневих газів (пункт 1.2 розділу І Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних, ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005 № 376 та пункт 2.1 розділу II Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міненерговугілля від 15.05.2015 № 285).

За приписами пункту 34 Правил № 1442 заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри).

З огляду на зазначені норми та встановлені у справі обставини, оскільки Товариство здійснювало через мережу АЗС роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевим споживачам за готівку та у безготівковій формі, такі операції є об'єктом оподаткування акцизним податком відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України, а у Товариства з дати здійснення розрахункових операцій виникли податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів під час здійснення розрахункових операцій.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ТОВ «Геомакс-Ресурс» щодо скасування податкових повідомлень-рішень та правомірність відмови у задоволенні таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року в адміністративній справі № 809/730/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 25 вересня 2017 року.