Справа № 757/32084/17-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.Мєзєнцева Є.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача включити у спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років наступні періоди: період навчання у Чернігівському державному педінституті з 01.09.1983 року по 27.06.1987 року; період роботи в управлінні освіти Печерської РДА міста Києва з 04.02.2008 року по 04.02.2009 року на посаді завідувача психолого-медико-педагогічної консультації, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років та одноразової грошової виплати; період роботи за сумісництвом з 04.02.2008 року по 20.11.2008 року у дошкільному навчальному закладі № 1 Печерського району міста Києва на посаді практичного психолога та період роботи у Територіальному центрі СО (НСП) Печерського району міста Києва на посаді практичного психолога відділення соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи та розумово відсталих дітей (денне перебування) з 01.12.2011 року і по теперішній час; зобов'язання відповідача призначити пенсію, здійснити її нарахування та почати її виплати після звільнення позивачки з педагогічної посади в Територіальному центрі; визнання за позивачкою права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних розмірів пенсії і зобов'язання відповідача її виплатити при дотриманні всіх умов законодавства.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Позивачка обґрунтувала свій позов тим, що відповідачем не зараховано до її спеціального стажу періоди, які дають їй право на пенсію за вислугою років, а саме: навчання у Чернігівському державному педагогічному інституті імені Т. Шевченка з 01.09.1983 року по 27.06.1987 року; робота в управлінні освіти Печерської районної державної адміністрації міста Києва з 04.02.2008 року по 04.02.2009 року на посаді завідувача Печерської районної психолого-медико-педагогічної консультації за річною строковою угодою і одночасно за сумісництвом з 04.02.2008 року по 20.11.2008 року на 0,25 ставки з 10-ти годинним педагогічним тижневим навантаженням у дошкільному навчальному закладі № 1 (ДНЗ) загального типу на посаді практичного психолога (запис у трудовій № 39, довідка з управління освіти № 04-07/1182 від 24.04.2017); роботи за сумісництвом, яка склала 9 місяців 16 днів, та роботи у відділенні соціально-медичної реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи та розумово відсталих дітей (денне перебування) Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Печерського району міста Києва з 01.12.2011 року і по теперішній час на посаді практичного психолога, що станом на 01.06.2017 року, дорівнює - 5 років і 6 місяців.

02.12.2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач своїм листом № 40668/03 від 13.12.2016 року відмовив позивачці у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з недостатньою кількістю років праці, які зараховуються до спеціального стажу.

ОСОБА_2 не погоджуючись з такою відмовою відповідача, звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Колегія суддів апеляційної інстанції з приводу даних спірних правовідносин, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Що стосується вимог позивачки про зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, періоду трудової діяльності, а саме навчання у Чернігівському державному педагогічному інституті імені Т. Шевченка з 01.09.1983 року по 27.06.1987 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не передбачено зарахування до спеціального стажу періодів навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

Відповідно до п. «д» ст. 56 даного Закону навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, зараховується до загального страхового стажу.

Іншого чинним законодавством не передбачено, тому суд апеляційної інстанції вважає правильними дії відповідача щодо незарахування позивачці періоду навчання в Чернігівському державному педагогічному інституті імені Т.Г.Шевченка з 01.01.1987 року по 30.06.1991 року до спеціального стажу.

Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту, а саме на 01.04.2015 - 25 років, на 31.12.2015 - 25 років 6 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року був затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до зазначеного Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачено, що до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посаді психолога в розділі 1 «Освіта».

Як зазначає відповідач, згідно вказаного Переліку до стажу роботи, який дає право позивачці на пенсію за вислугу років, може бути враховано періоди роботи на посаді вихователя та психолога в ДНЗ (пункт «Дошкільні навчальні заклади всіх типів» розділу 1 «Освіта» Переліку) з 19.07.1982 року - по 15.07.1983 року; з 03.09.1991 року - по 27.01.1994 року; з 28.01.1994 року - по 17.10.2005 року; з 16.01.2006 року - 31.08.2006 року; з 03.10.2006 року - по 01.02.2008 року; з 05.02.2009 року - по 12.11.2009 року з 25.01.2010 року - 25.08.2010 року; з 10.01.2011 року - 06.06.2011 року та період з 15.08.1987 року - по 23.08.1989 року на посаді вчителя у школі (пункт «загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи» розділу 1 «Освіта» Переліку), що становить 20 років 10 місяців 14 днів.

Що стосується періодів роботи позивачки з 04.02.2008 року по 04.02.2009 року на посаді завідуючої психолого-медико-педагогічної консультації в управлінні освіти Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, на посаді практичного психолога в Територіальному центрі соціального обслуговування Печерського району міста Києва по даний час, то суд приходить до висновку про те, що ці періоди не можуть бути зараховані до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, оскільки зазначені заклади не входять до Переліку закладів згідно Постанови КМУ № 909.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року по справі № 419/794/15-а.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідач протиправно не зарахував їй період роботи за сумісництвом на посаді практичного психолога в дитячому дошкільному закладі у період роботи з 04.02.2008 року по 20.11.2008 року до спеціального стажу, то колегія суддів звертає увагу на те, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом, а єдиною умовою для зарахування до спеціального стажу роботи (страхового стажу) періодів роботи працівників освіти, що дає право на призначення грошової допомоги, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку № 909.

Таким чином, період роботи позивачки за сумісництвом на посаді практичного психолога в дитячому дошкільному закладі у період роботи з 04.02.2008 року по 20.11.2008 року підлягає врахуванню до спеціального стажу, проте, колегія суддів враховуючи вищевикладені висновку, звертає увагу на те, що даного періоду не достатньо для того, щоб визнати за позивачкою право на пенсію за вислугою років.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років станом на день звернення до відповідача - менший 26 років, тому підстав для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», немає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини десятої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.