Справа № 826/26926/15-а
Суддя: Гладун Х. А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Гладун Х.А.,

при секретарі Василевська А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його наступним.

17.09.2015 р. плановою перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі - Відповідач) на об'єкті будівництва: «Реконструкція ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». Будівництво Головної вентиляційної установки Північного вентиляційного ствола шахти «Експлуатаційна» (Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км), підрядник - ТОВ «Шахтспецстрой», керівником якого є Позивач, серед іншого, встановлено, що при виконанні будівельних робіт з влаштування монолітних залізобетонних конструкцій порушено технологію будівництва, а саме: розпалубку зроблено до того як бетон набрав 80% міцності, про що свідчать записи в загальному журналі робіт №1, журнал виконання бетонних робіт, та акті на закриття прихованих робіт, а саме:

20 жовтня 2014 року бетонування фундаментів ст. 1 Фм 1, Фм 3а, Фм 3б, Фм 3в, Фм 3г;

22 жовтня 2014 року демонтаж опалубки фундаментів ст. 1 Фм 1, Фм 3а, Фм 3б, Фм 3в, Фм 3г;

25 жовтня 2014 року бетонування фундаментів, Фм 2а, Фм 26, Фм 2в, Фм 2г;

27 жовтня 2014 року демонтаж опалубки фундаментів Фм 2а, Фм 2б, Фм 2в, Фм 2г;

08 липня 2015 року бетонування нижньої частини ростверку монолітного Рм 13-16, 18, 19, 20, 21;

09 липня 2015 року демонтаж опалубки нижньої частини Рм 16;

10 липня 2015 року демонтаж опалубки нижньої частини Рм 13,14, 17, 18, 19, 20, 21;

16 липня 2015 року бетонування верхньої частини ростверків монолітних Рм 13-16;

17 липня 2015 року демонтаж опалубки верхньої частини ростверків Рм 13-16;

01 серпня 2015 року бетонування стіни монолітній СТм 1-4 отм.- 5.200 - 3.000;

02 серпня 2015 року демонтаж опалубки СТм 1-4 отм. - 5.200 - 3.000 та інше,

що є порушенням п. 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции» та статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», про що складено відповідний Акт від 17.09.2015 року.

11.11.2015 р. Відповідачем Позивачу винисено припис № 174, яким з 11.11.2015 р. при виконанні будівельних робіт з влаштування монолітних залізобетонних конструкцій дотримуватися п. 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции».

На підставі вищевказаного Акту перевірки 11.11.2015 р. Відповідачем стосовно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за правопорушення згідно ч. 1 ст. 96 КУпАП.

16.11.2015 р. Відповідачем винесено Постанову №175 по справі про адміністративне правопорушення, якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Проте, Позивач вважає, що вищевказана постанова базується на помилкових висновках Відповідача щодо порушення Позивачем пункту 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а отже, є протиправною, в зв'язку з чим підлягає скасуванню. Також зазначає, що не є належним суб'єктом на його може бути накладено стягнення. Зміст внесеного Відповідачем припису не відповідає вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Свою правову позицію щодо заявленого позову виклав у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. Зазначив про правомірність прийняття оскаржувано постанови та накладення штрафу. Просив проводити розгляд справи у відсутність його представника.

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Право оскарження рішень мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До рішень, дій або бездіяльності суб'єктів оскарження належать колегіальні і одноособові рішення, дії або бездіяльність, у зв'язку з якими громадянин вважає, що:

- порушено або порушуються його права чи свободи;

- створено або створюються перепони для реалізації ним своїх конституційних прав чи свобод або що вжиті заходи щодо реалізації його прав є недостатніми;

- покладено на нього обов'язки, не передбачені законодавством або передбачені законодавством, але без врахування конкретних обставин, за яких ці обов'язки повинні покладатися, або що вони покладені не уповноваженими на це особою чи органом;

- його притягнуто до відповідальності, яку не передбачено законом, або до нього застосовано стягнення за відсутністю передбачених законом підстав, або неправомочною службовою особою чи органом.

Частина третя ст. 2 КАС України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (далі - Порядок № 553).

Відповідно до п. 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно - будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт

Судовим розглядом встановлено, що 17.09.2015 р. плановою перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил Відповідачем на об'єкті будівництва: «Реконструкція ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». Будівництво Головної вентиляційної установки Північного вентиляційного ствола шахти «Експлуатаційна» (Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км), Генеральний підрядник - ТОВ «Шахтспецстрой», керівником якого є Позивач, серед іншого, встановлено, що при виконанні будівельних робіт з влаштування монолітних залізобетонних конструкцій порушено технологію будівництва, а саме: розпалубку зроблено до того як бетон набрав 80% міцності, про що свідчать записи в загальному журналі робіт №1, журнал виконання бетонних робіт, та акті на закриття прихованих робіт, а саме:

20 жовтня 2014 року бетонування фундаментів ст. 1 Фм 1, Фм 3а, Фм 3б, Фм 3в, Фм 3г;

22 жовтня 2014 року демонтаж опалубки фундаментів ст. 1 Фм 1, Фм 3а, Фм 3б, Фм 3в, Фм 3г;

25 жовтня 2014 року бетонування фундаментів, Фм 2а, Фм 26, Фм 2в, Фм 2г;

27 жовтня 2014 року демонтаж опалубки фундаментів Фм 2а, Фм 2б, Фм 2в, Фм 2г;

08 липня 2015 року бетонування нижньої частини ростверку монолітного Рм 13-16, 18, 19, 20, 21;

09 липня 2015 року демонтаж опалубки нижньої частини Рм 16;

10 липня 2015 року демонтаж опалубки нижньої частини Рм 13,14, 17, 18, 19, 20, 21;

16 липня 2015 року бетонування верхньої частини ростверків монолітних Рм 13-16;

17 липня 2015 року демонтаж опалубки верхньої частини ростверків Рм 13-16;

01 серпня 2015 року бетонування стіни монолітній СТм 1-4 отм.- 5.200 - 3.000;

02 серпня 2015 року демонтаж опалубки СТм 1-4 отм. - 5.200 - 3.000 та інше,

що є порушенням п. 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции» та статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», про що складено відповідний Акт від 17.09.2015 року.

11.11.2015 р. Відповідачем Позивачу винисено припис № 174, яким з 11.11.2015 р. при виконанні будівельних робіт з влаштування монолітних залізобетонних конструкцій дотримуватися п. 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции».

На підставі вищевказаного Акту перевірки 11.11.2015 р. Відповідачем стосовно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за правопорушення згідно ч. 1 ст. 96 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності 16.11.2015 р. Відповідачем винесено Постанову № 175 по справі про адміністративне правопорушення, якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, а саме: порушення вимог законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд, а також пункту 2.110 (табл. 10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Частина 1 ст. 96 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1110 (табл.10) СНиП 3.03.01-87 «Несущие и ограждающие конструкции», допустимая прочность бетона при распалубке приведена в табл. 10. При установке промежуточных опор в пролете перекрытия при частичном или последовательном удалении опалубки прочность бетона может быть снижена. В этом случае прочность бетона, свободный пролет перекрытия, число, место и способ установки опор определяются ППР и согласовываются с проектной организацией. Снятие всех типов опалубки следует производить после предварительного отрыва от бетона.

Пунктом 8 таблиці встановлено, що мінімальна міцність бетону ненавантажених монолітних конструкцій при розпалубці поверхонь повинна складати 02,-03, МПа.

З наявного в матеріалах справи листа - пояснень ТОВ «ЗО Гідроспецстрой» від 07.10.2015р. за № 682, суб'єкта яким виконувалися будівельні роботи, вбачається, що на виконання вимог проекту №4-13198-1971-КЖ ним застосовано клас бетону СП 16/20, міцність якого складає 261,93 МПа при набранні 100% міцності.

Пунктом 6.5.4. ДБН А.3.1-7-96. «Виробництво бетонних і залізобетонних виробів» при негайному та прискореному розпалубленні структурна міцність ущільнених сумішей повинна бути не менше 0,1 МПа (1 кгс/см2).

Згідно з пунктом 3.1.8 ДСТУ Б.В.2.7.-43-96 технічні вимоги до бетону, встановлені в пункті 3.1.1-3.1.7, повинні бути забезпечені його виробником в проектному віці, який вказують у проектній документації на конструкції. Якщо проектний вік не зазначений, технічні вимоги до бетону повинні бути забезпечені у віці 28 діб.

Однак, з Акту перевірки не вбачається вчинення Відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення міцності бетону, зокрема, в акті відсутні докази дослідження/аналізу Відповідачем саме марки бетону та його складових.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

За викладених підстав, суд приходить до висновку, що Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому, позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 70, 71, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві у справі про адміністративне правопорушення № 175 від 16.11.2015, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Х.А. Гладун