Справа № 826/16141/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2017 року письмове провадження № 826/16141/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проГоловного управління Національної поліції у місті Києві визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування наказу від 21.09.2016р. №531, в частині якого до позивача за порушення службової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення;

- визнання протиправним та скасування наказу від 22.09.2016р. №786 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції ОСОБА_1;

- зобов'язання відповідача поновити позивача на службі в Національній поліції на посаді інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції;

- зобов'язання відповідача на користь позивача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.09.2016р. до дати фактичного поновлення на службі;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних наказів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №531 від 21.09.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні службових обов'язків за займаною посадою без поважних причин 08 - 09 серпня 2016 року унаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №786 о/с від 22.09.2016р. «Щодо особового складу» відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0036989), інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції з 30 вересня 2016 року звільнено зі служби в поліції.

Підставою прийняття вказаного наказу став наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 21.09.2016р. №531.

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами у частині, що стосується позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Приписами ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Слід зазначити, що у силу п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, який наразі, у силу п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

У розумінні ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ НП у м. Києві від 16.08.2016р. №714 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено та проведено службове розслідування результати якого оформлені Висновком службового розслідування за фактом невиходу на службу без поважних причин інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1.», який 13.09.2016р. затверджений заступником Голови Національної поліції України - начальником ГУ НП у м. Києві Крищенком А.Є.

Під час службового розслідування за фактом безпідставного невиходу на службу інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, встановлено, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 69 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із службовою необхідністю та з метою забезпечення своєчасного реагування на заяви і повідомлення громадян про правопорушення та інші, ГУ НП у м. Києві видано наказ від 02.06.2016р. №510 о/с «Про тимчасове виконання обов'язків». Згідно вказаного наказу у період з 06 червня по 06 серпня 2016 року на ОСОБА_1 тимчасово були покладені обов'язки інспектора-чергового відділу служби « 102» управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102». Враховуючи те, що 06 та 07 серпня 2016 року були вихідними днями тижня (субота та неділя), позивач повинен був 08 серпня 2016 року прибути до Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві. У період з 08 по 09 серпня 2016 року позивач без поважних причин не приступив до виконання службових обов'язків за займаною посадою. На телефоні дзвінки не відповідав, про своє місцезнаходження не повідомив.

08 серпня 2016 року та 09 серпня 2016 року складені акти про відсутність позивача на службі.

10 серпня 2016 року позивач прибув до Печерського управління поліції, однак будь-яких документів, підтверджуючих поважність причин його відсутності 08.08.2016р. та 09.08.2016р. на службі, не надав, однак усно пояснив, що був відсутній на службі у зв'язку з тим, що гостював у своїх батьків, які проживають у Кіровоградській області. Від надання будь-яких пояснень відмовився, зазначивши, що не вбачає у своїх діях ознак дисциплінарного проступку.

17 серпня 2016 року складено акт про відмову позивачем надати пояснення, який зареєстровано за вх. №5543/125/52-2016 від 17.08.2016р.

За результатами службового розслідування запропоновано: За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні службових обов'язків за займаною посадою без поважних причин 08 - 09 серпня 2016 року унаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, на інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Згідно зі статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Так, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №531 від 21.09.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні службових обов'язків за займаною посадою без поважних причин 08 - 09 серпня 2016 року унаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №786 о/с від 22.09.2016р. «Щодо особового складу» відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0036989), інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції з 30 вересня 2016 року звільнено зі служби в поліції.

Отже, наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №531 від 21.09.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» відповідачем виконаний шляхом видання наказу №786 о/с від 22.09.2016р. «Щодо особового складу».

У той же час, суд не приймає до уваги доводи представника позивача та позивача, що відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. №230, оскільки, на їх думку було порушено право позивача приймати участь у проведенні службового розслідування, у зв'язку з тим, що п. 6.3 зазначеної Інструкції передбачені наступні права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Судом встановлено, що позивачем під час проведення службового розслідування не було надано жодних письмових рапортів (заяв) до комісії щодо ознайомлення з матеріалами службового розслідування, у тому числі з наказом від 16.08.2016р. №714 «Про призначення та проведення службового розслідування».

У свою чергу, матеріали справи підтверджують протилежне, а саме те, що позивач відмовився надавати пояснення з приводу виявлених щодо нього порушень норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Разом з тим, представником відповідача до матеріалів справи було надано копію Графіку чергувань особового складу Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві на серпень 2016 року, який затверджено начальником Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві 29.07.2016р. та згідно до якого, ОСОБА_1 08.08.2016р. був черговий.

Відповідно до п. 1.5 наказу МВС України №181 «Про організацію діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) працівники чергової частини несуть службу у форменому одязі встановленого зразка. Їх робота організовується в чотири зміни тривалістю 24 години кожна. Особам добового наряду під час чергування надаються по черзі перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку загальною тривалістю до чотирьох годин, у тому числі до двох годин у денний і двох годин у нічний час.

Згідно з п. 3.12 зазначеного наказу №181 тривалість несення служби відповідальних по ГУМВС, УМВС, МУ, ЛУ - тиждень, їх заступників та відповідальних від структурних підрозділів - доба. Після закінчення чергування заступникам відповідальних та відповідальним від структурних підрозділів надається відпочинок, ураховуючи фактично витрачений на чергування час (при чергуванні до 21.00 - 12 годин, при добовому чергуванні - 24 години).

Отже, згідно зазначених норм наказу №181, позивачу надавався час відпочинку при добовому чергуванні - 24 години, а тому останній повинен був вийти на роботу 08 серпня 2016 року.

Інших підстав, які б вказували на протиправність прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, ні позивачем ні його представником зазначено не було, а тому суд приходить до висновку, що Головним управлінням Національної поліції у місті Києві наказ №531 від 21.09.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 21.09.2016р. №531, в частині якого до позивача за порушення службової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, має бути відмовлено.

Отже, у зв'язку з тим, що судом визнано правомірним наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві №531 від 21.09.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 22.09.2016р. №786 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції ОСОБА_1; зобов'язання відповідача поновити позивача на службі в Національній поліції на посаді інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського управління поліції; зобов'язання відповідача на користь позивача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.09.2016р. до дати фактичного поновлення на службі та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00грн. має бути відмовлено повністю.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій