Справа № 376/977/17-а
Суддя: Клочко В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/977/17-а
Провадження № 2-а/376/67/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Клочка В.М.при секретарі Якштас А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до ГУНП в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії.

Просив суд визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київськокій області у призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності та зобовязати Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмір: 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

В обрунтуванн своїх позовних вимог вказав, що він з 21.05.2007 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З07.11.2015 року на підставі наказу №1 о/с від 07.11.2015 року його прийнято на службу в Національну поліцію України, з 02.02.2016 року звільнено із служби згідно наказу №36 о/с від 01.02.2016 р.

Згідно свідоцтва про хворобу №82/ЗВ від 26 січня 2016 року у нього виявлені захворювання повязані із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Висновком МСЕК від 16.03.2016 року його визнано інвалідом 2 групи у звязку із захворюванням повязаним із проходженням служби в ОВС та встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70%.

18.02.2017 року позивач звернувся до ГУНП із заявою про виплату одноразової грошової допомогу у звязку із встановленням інвалідності, однак отримав відмову оформлену листом від 06.03.2017 року № 29/М-143 з посиланням на те, що за розглядом заяви для проведення виплати одноразової грошової допомоги згідно із поданою заявою немає правових підстав.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що після прийняття позивача на службу в поліцію, на нього як на поліцейського розповсюджуються норми Закону України «Про Національну поліцію». В той же час стаття 97 Закону «Про Національну поліцію» не передбачає виплату одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Не врегульовано питання виплати колишньому поліцейському одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ і у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженому Наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року (далі Порядок №4). Таким чином на думку представника ГУНП у відповідача були відсутні правові підстави для виплати одноразової допомоги позивачу.

Дослідивши матеріали справи. суд приходить до наступного..

ОСОБА_1 з 21.05.2007 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З07.11.2015 року на підставі наказу №1 о/с від 07.11.2015 року його прийнято на службу в Національну поліцію України, з 02.02.2016 року звільнено із служби згідно наказу №36 о/с від 01.02.2016 р.

Згідно свідоцтва про хворобу №82/ЗВ від 26 січня 2016 року у нього виявлені захворювання повязані із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Висновком МСЕК від 16.03.2016 року його визнано інвалідом 2 групи у звязку із захворюванням повязаним із проходженням служби в ОВС та встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70%.

18.02.2017 року позивач звернувся до ГУНП із заявою про виплату одноразової грошової допомогу у звязку із встановленням інвалідності, однак отримав відмову оформлену листом від 06.03.2017 року № 29/М-143 з посиланням на те, що за розглядом заяви для проведення виплати одноразової грошової допомоги згідно із поданою заявою немає правових підстав.

За змістом ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», - у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», - право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбаченихЗаконом України«Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин Закону України «Про міліцію» не можуть бути прийняті судом, оскільки суперечать абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Отже ОСОБА_1, як особа, якій встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію».

У березні 2016 року (на час встановлення інвалідності позивачу) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1450 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), а тому одноразова грошова допомога ОСОБА_1 повинна складати 290000 гривень (із розрахунку 200 х 1450).

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок№ 4).

Відповідно до пп. 4 п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 встановлено значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже і Порядок №4 не заперечує можливості отримання одноразової грошової допомоги при інвалідності з причини захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС.

Згідно пункту 3 розділу 3 вказаного Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Таким чином ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся до ГУНП за останнім своїм місцем служби із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Певні термінологічні колізії та суперечності у підзаконних нормативно-правових актах зокрема у Порядку №850 та Порядку №4 з приводу механізму реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, на думку суду повязані із процесом реформуванням міліції в Національну поліцію та не можуть бути підставою для відмови у захисті законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_1 вступаючи на службу до ОВС і тривалий час виконуючі свої професійні обовязки, повязані з ризиком для життя та здоровя, мав законне сподівання, що у випадку втрати працездатності на службі він отримає гарантований Державою соціальний захист, який включає у тому числі й одноразову грошову допомогу в розмірі визначеному Законом України «Про міліцію».

За таких обставин необхідно визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Київській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 викладене у Листі №29/М-143 від 06.03.2017 року та зобовязати Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 290000 гривень у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Керуючись статтями 19, 46 Конституції України, статтею 23 Закону України «Про міліцію», абзацем 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», статтями8-10, 71, 86, 159,162,163,254 КАС України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київськокій області у призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмір: 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії

Суддя :