Справа № 130/1372/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/1372/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомирними та забов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомирними та забов'язання вчинити певні дії.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано неправомірним рішення ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10 травня 2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_3, довічного щомісячного грошового утримання з 26 квітня 2017 року - на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року - в розмірі 72 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром та зобов'язано Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити позивачу, довічне щомісячне грошове утримання з 26 квітня 2017 року - на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року - в розмірі 72 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, а клопотань від сторін про розгляд справи за їх участю не надходило, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області. З 08 травня 2007 року позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 03 квітня 2009 року Пенсійним органом останнього переведено з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця призначену відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII у розмірі 90 % від розміру заробітної плати.

26 квітня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 10.05.2017 року №41/Ш-7 позивача повідомлено, що оскільки стаж роботи на посаді судді становить менше 20 років, то немає законних підстав для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абз. 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таку ж норму містили і положення пункту 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI, в силу якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" ( в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" від 24 лютого 1994 року), який був чинний на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року №865, чинна станом на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З матеріалів адміністративної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 в період з 25.10.1962 року по 12.11.1965 року проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР. З 03.09.1968 року по 26.06.1973 року навчався за денною формою в Львівському державному університеті ім.Франка. З 27.03.1991 року по 28.03.2004 року позивач працював на посаді судді Жмеринського районного суду Вінницької області та з 29.03.2004 року по 31.03.2009 року на посаді судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, звільненого у зв'язку з поданням заяви про відставку. Встановлені обставини підтверджується посвідченням судді на ім'я ОСОБА_3 №МЗ-01690, копією розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого стаж роботи судді Шахінського П.І. становить більше 23 років.

Законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" було передбачено зарахування періодів проходження строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах до стажу роботи, що дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки позивач був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що період проходження строкової військової служби позивачем, а також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі повинні зараховуватись до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того апеляційний суд зазначає, що Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення, які призвели до неправильного вирішення справи, зокрема з порушенням норм матеріального права, в частині розміру виплат рішення мотивовано не вірно, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду на підставі пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомирними та забов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним рішення ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10 травня 2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_3 довічного щомісячного грошового утримання з 26 квітня 2017 року на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року, в розмірі 86 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Зобов'язати Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_3 довічне щомісячне грошове утримання на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року, в розмірі 86 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром починаючи з 26 квітня 2017 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5