Справа № 826/11228/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 вересня 2017 року м. Київ № 826/11228/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши матеріали адміністративного позову

за позовом ОСОБА_1

до Голови Державного агентства рибного господарства України Ковалів Яреми

Богдановича

про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Голови Державного агентства рибного господарства України Коваліва Яреми Богдановича, третя особа: Державне агентство рибного господарства України про:

- визнання рішення засідання конкурсної комісії Державного агентства рибного господарства України від 23.02.2016 таким, що відповідає вимогам діючого законодавства України;

- зобов'язання визнати результати конкурсу та призначити позивача на посаду заступника начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Херсонській області.

Відповідно до відмітки відділу документального забезпечення (канцелярія) Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач звернувся до суду з даним позовом в вересні 2017 року.

В позовній заяві позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, посилаючись на те, що лише 4 вересня 2017 року з сайту «Судова влада» йому стало відома, що позовна заява №826/2019/17, яка містить ідентичні позовні вимоги, яка була подана до суду в лютому 2017, повернута ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2017.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище доводам позивача та відповідача, Суд приймає до уваги наступне.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Таким чином, підставою для звернення до суду із адміністративним позовом є порушення права позивача, внаслідок дії, бездіяльності чи рішень суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

В той же час, згідно зі статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в частині другій статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Як самостійно зазначає позивач в позовній заяві, він неодноразово звертався до відповідача з заявами з приводу призначення його на відповідну посаду, останній раз з такою заявою позивач звернувся 06.12.2016, однак відповідно до відповіді від 05.01.2017 на заяву, позивачу відмовлено в призначенні на посаду заступника начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Херсонській області.

Таким чином, про порушене право позивач дізнався в січні 2017, а в лютому 2017 реалізував своє право на судових захист в рамках справи №826/2019/17.

У п. 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що: <...>Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки в лютому 2017 позивач самостійно подав позов №826/2019/17 до Суду, однак лише в вересні 2017 виявив бажання дізнатись про хід розгляду позовної заяви, то Суд, з урахуванням вказаної вище позиції Європейського суду з прав людини, приходить до висновку, що позивач без поважних причин не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, внаслідок чого дані обставини не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Стаття 99 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом у вересні 2017 року відбулось поза межами шестимісячного строку, установленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов належить залишити без розгляду. В той же час, обставини, на які посилається позивач та які зазначені вище, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович