Справа № 804/3070/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 р. Справа № 804/3070/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріТрошиній А.С.
представника позивача представника відповідача Прибильський В.Г. Дерець Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Дніпропетровської митниці ДФС України про скасування рішень та картки відмови,-
18 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС України (далі - відповідач), в якому просило:
- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110100001/2016/200123/1 від 30.12.2016 року;
Позовні вимоги мотивовані тим, що товариством були виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару та надано митному органу всі витребувані ним документи для обґрунтування заявленої митної вартості товару, внаслідок чого відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 року відкрито провадження у справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи, та просив у задоволенні останнього відмовити.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (надалі - Покупець) та SHIJIAZHUANG AODEJIA IMP. AND EXP. TRADE CO., LTD, Китай, (надалі - Продавець) було укладено контракт на поставку продукції № 3034-SA/CN (надалі - Контракт).
04 листопада 2016 року Покупцем та Продавцем підписано специфікацію № 1 до Контракту, якою погоджено продаж сковорідок чавунних, 24 см. у кількості 6208 шт. за ціною 2,700 доларів США за одиницю загальною сумою 16 761,600 доларів США та каструль чавунних, 24 см. у кількості 2800 шт. за ціною 5,100 доларів США за одиницю загальною сумою 14 280,00 доларів США. Загальна кількість товару визначена специфікацією № 1 від 04.11.2016 року складає 9 008 штук, загальна вартість товару 31 041,600 доларів США.
Продавцем було здійснено поставку на умовах FOB порт Xingang, Китай, згідно з Incoterms® 2000, на виконання Контракту Продавцем було здійснено поставку товару за специфікацією № 1 от 04.11.2016 року, а саме: сковорідки чавунні, діаметр 24 см. у кількості 6 208 шт. та каструлі чавунні діаметр 24 см. у кількості 2 800 шт. (надалі - Товар). Митна вартість товару, яка визначена позивачем: за сковороду чавунну діаметром 24 см. - 2,700 доларів США за одиницю, за партію товару - 16 761,600 доларів США, за каструлю чавунну діаметром 24 см. 5,100 доларів США за одиницю, за партію товару - 14 280,000 доларів США, загалом за весь товар - 31 041,600 доларів США.
З метою митного оформлення поставленого позивачеві Товару, ТОВ «АТБ-маркет» подало відповідачеві митну декларацію № 110100001/2016/232877 від 26.12.2016 року разом із всіма документами, які згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Зокрема, були подані наступні документи:
- декларація митної вартості до МД вн. № 3669 від 26.12.2016 року;
- зовнішньоекономічний договір № 3034-SA/CN від 10.09.2016 року;
- специфікація № 1 від 04.11.2016 року;
- рахунок-фактура (інвойс) № OC16ADJ051 від 04.11.2016 року;
- Swift повідомлення № 2078 від 24.11.2016 року;
- платіжне доручення № 2078 від 21.11.2016 року;
- міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 23.12.2016 року № 541;
- коносамент від 10.11.2016 року № WMS;
- договір транспортного експедирування від 23.03.2016 року № 14-12/2015;
- рахунок від 26.12.2016 року № 858 на оплату морського перевезення за межами території України;
- рахунок від 26.12.2016 року № 859 на оплату навантажувально-розвантажувальних робіт, ТЕО в порту, автодоставки по території України;
- генеральний договір добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 року № 01г6д;
- заявка на страхування № 1499 від 11.11.2016 року.
Проте, 27.12.2016 року відповідачем на підставі положень п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України було зобов'язано ТОВ «АТБ-маркет» (ідентифікатор повідомлення 920de0f5-9239-437b-8897- 464095са2580) протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності):
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- документи, що підтверджують вартість перевантаження;
- ВМД країни відправлення.
У відповідь на зазначене повідомлення. позивач із листом від 28.12.2016 року за вих. № 02 додатково надав відповідачу такі документи:
- експортна декларація країни відправлення від 10.11.2016 року та її переклад;
- експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-5569 від 22.12.2016 року;
- лист від експедитора ТОВ «Транс Фаворит» № 230А від 26.12.2016 року, яким підтверджуються витрати на перевезення за маршрутом Xingang (Китай) - Одеса (Україна) з урахуванням послуг перевантаження товару при зміні судна на шляху прямування;
- виписка з бухгалтерської документації на 01.12.2016 року картка рахунка 63.2;
- комерційна пропозиція б/н від 16.10.2016 року від продавця оцінюваних товарів покупцю ТОВ «АТБ-маркет»;
- Прас-лист б/н від 16.10.2016 року від продавця оцінюваних товарів.
В свою чергу, 28.12.2016 року відповідачем було повторно надано повідомлення (ідентифікатор повідомлення 756c5c34-f39f-4e37-8677-la7261b7ce61) у якому було зазначено, що у листі від 26.12.2016 року № 230А ТОВ «Транс Фаворит» зазначено, що витрати на завантаження, вивантаження та перевантаження зазначені у заявках до транспортно-експедиційного договору від 23.03.2016 року № 14-12/2015. Однак дані документи до митного оформлення не надані.
Також цим повідомленням відповідач просив повідомити митницю про бажання або відмову надати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
30 грудня 2016 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110100001/2016/200123/1, яким визначено митну вартість товару за резервним методом на рівні 2,72 доларів США за кг.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 1 Митного кодексу України визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: 1) виключної юрисдикції України на її митній території; 2) виключних повноважень органів доходів і зборів України щодо здійснення державної митної справи; 3) законності та презумпції невинуватості; 4) єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України; 5) спрощення законної торгівлі; 6) визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності; 7) додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; 8) заохочення доброчесності;9) гласності та прозорості; 10) відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).
Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Як передбачено ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.
В Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (надалі - «Правила № 598»), встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 Митного кодексу України.
Також Правилами № 598 встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
В сукупності із іншими вимогами митного законодавства, враховуючи принципи здійснення державної митної справи, слід зазначити, що в рішенні про коригування митної вартості митний орган зобов'язаний зазначити чітко, неподання яких саме основних документів, з тих, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 МК України), унеможливило визначити митну вартість за ціною договору.
При цьому слід звернути увагу на таке формулювання, як «основні документи», тобто документи, які визначені лише в частині 2 ст. 53 МК України.
Встановлено, що відповідач під час здійснення митного контролю витребував у ТОВ «АТБ-маркет» додаткові документи, не обґрунтувавши неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, що не узгоджується із приписами ч. 3 ст. 53 МК України.
Так, відповідач пов'язав необхідність додатково надати додаткові документи у зв'язку із наявністю перевантаження контейнерів з одного транспортного засобу на інший.
Товар поставлявся на умовах поставки FOB - Xingang, Китай, згідно з Incoterms® 2010.
З метою доставки товару ТОВ «АТБ-маркет» (Клієнт) уклало із ТОВ «Транс Фаворит» (Експедитор) договір транспортного експедирування № 14-12/2015 від 23.03.2016 року, згідно якого Експедитор зобов'язався за плату та за рахунок Клієнта виконати, а при необхідності - також й організувати виконання визначених даним договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу, а Клієнт зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги.
Зазначене свідчить про те, що будь-які витрати, які виникнуть або можуть виникнути під час перевезення вантажу до Дніпропетровська, в тому числі перевантаження із одного судна на інше, покладаються на Експедитора.
Листом від 26.12.2016 року вих. № 230А ТОВ «Транс Фаворит» (Експедитор) повідомив, що усі можливі витрати по контейнеру(ам) MRKU1110541, які слідують по коносаментам 578154364, WMS16102108 на перевалку, вивантаження, завантаження та зберігання контейнерів в проміжних портах по всьому шляху слідування, а саме: Port Said вивантаження із судна MSC EVA 06.12.2016 року, завантаження 08.12.2016 року на судно MARCH включені у вартість послуг морського перевезення, яка обумовлена у відповідних заявках до договору № 14-12/2015 від 23.03.2016 року.
Лист ТОВ «Транс Фаворит» від 26.12.2016 року № 230А був наданий відповідачеві ТОВ «АТБ-маркет» разом із листом № 02 від 28.12.2016 року в рамках проведення консультації із митним органом.
До того ж, Дніпропетровською митницею ДФС було витребувано документи, відомості в яких жодним чином не могли вплинути на митну вартість товару.
- які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженим чому з поданих документів неможливо встановити дані складові;
- які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.
Частиною 1 ст. 64 МК України, визначено що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Враховуючи викладене, відповідачем не наведено жодного аргументу щодо використання ТОВ «АТБ-маркет» відомостей, які не підтверджені документально або які не визначені кількісно і достовірно, так само як й не обґрунтовано відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
При цьому, митна вартість відповідачем була відкоригована щодо одного товару, який був задекларований за 1 методом, тобто за ціною контракту, в той час як щодо іншої партії товару, задекларованого також за 1 методом, тобто за ціною контракту, який оформлявся за однією МД та перевозився одним і тим же транспортом, митним органом зауважень щодо митної вартості не було висунуто.
На підстави викладеного, суд вважає, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.
Частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує ТОВ «АТБ-маркет» витрати у розмірі 4 362,42 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС України.
Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Дніпропетровської митниці ДФС України про скасування рішень та картки відмови - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110100001/2016/200123/1 від 30.12.2016 року.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 липня 2017 року.

Суддя Н.В. Боженко