Справа № 742/1237/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 вересня 2017 року м. Київ К/800/30710/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 9 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 9 червня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Прилуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди. Зобов'язано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 24 січня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84% від суддівської винагороди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вказується на те, що до стажу на посаді судді має зараховується період його роботи на посаді помічника голови міського суду, оскільки дана посада пов'язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Судами встановлено, з 7 вересня 1996 року позивач працював суддею Прилуцького міського суду Чернігівської області. На підставі рішення Вищої Ради правосуддя від 24 січня 2017 року та наказу голови суду від 25 січня 2017 року був звільнений з займаної посади у зв'язку з виходом у відставку. 14 лютого 2017 року йому було призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді.

У пункті 25 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина третя статті 141 цього Закону).

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону № 2862-XII (в редакції Закону України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545), стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що стаж роботи позивача на посаді судді, з урахуванням періоду проходження строкової військової служби, складає 22 років 4 місяці 23 днів, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Посилання позивача щодо протиправності дій відповідача у частині відмови зарахувати йому у суддівський стаж період роботи на посаді помічника голови Прилуцького міського суду з 1 лютого 1994 року по 15 вересня 1996 року, є безпідставними, з огляду на приведені вимоги законодавства, оскільки перебування на зазначеній посаді безпосередньо не пов'язано з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України.

Враховуючи наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 9 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець