Справа № 2а-1406/10/2370
Суддя: І.О.Лічевецький
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2010 року справа № 2а-1406/10/2370

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Лічевецького І.О.,

при секретарі - Левчуку А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1; відповідача (Департамент державної виконавчої служби ОСОБА_2 юстиції України) - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за довіреністю, відповідача (ВДВС Голосїївського РУЮ у м. Києві) - не зявився; третьої особи (ОСОБА_2 юстиції України) - ОСОБА_6 за довіреністю; третьої особи (ДП «Нафта» ЗАТ «Трансфантопереробка») - ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_2 юстиції України, відділу державної виконавчої служби Голосїївського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 юстиції України, дочірнє підприємство «Нафта» закритого акціонерного товариства «Транснафтопереробка» про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про зобовязання відповідачів вчинити дії спрямовані на скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та виконання судового рішення.

Позивач зазначає, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 06.01.2005 р. його поновлено на посаді директора дочірнього підприємства «Нафта» закритого акціонерного товариства «Транснафтопереробка». Далі позивач зазначає, що виконавчі дії щодо виконання згаданого рішення вчинялись відділом державної виконавчої служби Голосїївського районного управління юстиції у м. Києві. За твердженням позивача державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки боржник знаходиться поза межами територіальної юрисдикції відділу державної виконавчої служби Голосїївського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач також стверджує, що державний виконавець, фактично не виконавши рішення суду, безпідставно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

На підставі наведених обставин позивач просить: зобовязати відділ державної виконавчої служби Голосїївського районного управління юстиції у м. Києві скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2005 р.; зобовязати відділ державної виконавчої служби Голосїївського районного управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження, прийняти постанову про його закінчення у звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби та направити виконавчий документ за місцезнаходженням боржника, зобовязати Департамент державної виконавчої служби ОСОБА_2 юстиції України притягнути до відповідальності посадових осіб відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за невиконання судового рішення.

В судовому засіданні позивач звернувся до суду з клопотанням про прийняття судом заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно цієї заяви ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_2 юстиції України щодо розгляду його скарг на невиконання судового рішення.

Вирішуючи питання про можливість задоволення зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Принцип диспозитивності адміністративного процесу закріплено у статті 11 КАС України.

Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основні диспозитивні права сторін в адміністративному процесі визначені у статті 51 КАС України.

До таких прав належить і право сторони змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог протягом усього часу розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому, суд наголошує, що зміненою може бути лише одна із складових позову (підстава або предмет позову, зменшено чи збільшено розмір позовних вимог).

Разом з тим, надана позивачем заява про збільшення позовних вимог є фактично самостійним позовом, оскільки в ній змінено як підставу так предмет позову.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Позивач можу захищати інші свої права шляхом звернення до суду з позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 51, 160 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про збільшення позовних вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О.Лічевецький