Справа № 626/1438/17
Суддя: Дудченко В. О.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1438/17
Провадження № 2-а/626/35/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.09.2017 м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ДудченкА В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

представника позивача ОРЄХОВОЇ Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснограда, адміністративний позов ОСОБА_1 до Красноградської міської ради Харківської області з третьою особою Службою у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Красноградської міської ради Харківської області про скасування рішення Відділу реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області від 27.04.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про зобов`язання Відділу реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в позовній заяві зазначила, що в січні 2017 року вона виїхала разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з м. Євпаторія, АРК, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, до постійного місця проживання АДРЕСА_2 , безперешкодно залишивши окуповану територію.

27.04.2017 року вона звернулась з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки до Органу реєстрації Красноградської міської ради Харківської області за місцем її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де вона є співвласником. Інші співвласники квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проти реєстрації її доньки в вказаній квартирі.

Начальником відділу реєстрації Красноградської міської ради Харківської області ОСОБА_6 27.04.2017 року позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання доньки на підставі пп.6 п.18 Постанови КМУ № 207 від 02.03.2017 року, а саме відсутність письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання.

Отримати згоду батька доньки ОСОБА_7 на реєстрацію її місця проживання є неможливим, так як останній залишився проживати в м. Євпаторія, АРК. Долею доньки не цікавиться, не надає матеріальної допомоги, участі у її вихованні не приймає, незважаючи на те, що місце проживання позивача та місце проживання доньки йому відоме. Вказане в сукупності фактично свідчить про самоусунення останнього від виконання обов`язків, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, що унеможливлює отримання письмової згоди на реєстрацію доньки за місцем її постійного проживання. Спір щодо визначення місця проживання доньки між ними відсутній. Відсутність реєстрації місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суперечить її інтересам та інтересам доньки та суттєво обмежує реалізацію їх прав і свобод.

Вважає, що відсутність письмової згоди батька доньки не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця її проживання за адресою постійного проживання позивача, а рішення про відмову в реєстрації місця проживання доньки прийнято Начальником відділу реєстрації Красноградської міської ради Харківської області без урахування інтересів доньки, як це визначено вимогами Конвенції про права дітей та Закону України «Про охорону дитинства».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, від неї 20.09.2017 року надійшла до суду письмова заява в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник позивача Орєхова Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від представника відповідача до суду 13.09.2017 року надійшла письмова заява відповідно до якої він просить розглянути справу у відсутності їх представника і винести рішення на розсуд суду.

Від третьої особи Служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без присутності представника служби.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що в січні 2017 року вона виїхала разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з м. Євпаторія, АРК, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, до постійного місця проживання АДРЕСА_2 , безперешкодно залишивши окуповану територію.

27.04.2017 року вона звернулась з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки до Органу реєстрації Красноградської міської ради Харківської області за місцем її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де вона є співвласником. Інші співвласники квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проти реєстрації її доньки в вказаній квартирі.

Начальником відділу реєстрації Красноградської міської ради Харківської області ОСОБА_6 27.04.2017 року позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання доньки на підставі пп.6 п.18 Постанови КМУ № 207 від 02.03.2017 року, а саме відсутність письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно з п 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421 (далі по тексту - Порядок № 1077), для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Пунктом 2.3 Порядку № 1077 встановлено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил).

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (ч.6 ст.8 КАС України).

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 р. N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. N 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Конвенції про права дитини дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. З цією метою і відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України "Про охорону дитинства" (Преамбула Закону).

Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтєю 156 Житлового кодексу України передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення.

Враховуючи викладене, вважаю, що при вирішенні питання про застосування підзаконного нормативного акту, який підлягає застосуванню у спірних відносинах, необхідно зважати також на забезпечення справедливого балансу між обмеженнями, встановленими цим законодавством, та необхідністю дотримання прав, свобод та інтересів особи.

Відсутність реєстрації місця проживання малолітньої доньки за місцем фактичного проживання позивача суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житло квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Відповідно до наданої копії довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 осіб, в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та проживає з матір`ю без реєстрації дитина ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області від 27.04.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Керуючись ст.ст. 6-14, 122, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області від 27.04.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання у Красноградській міській раді Харківської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з моменту отримання копії цієї постанови через Красноградський районний суд в апеляційний адміністративний суд Харківської області з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Дудченко В.О.