Справа № 813/3008/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року справа № 813/3008/17

о 10 год., 26 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/3008/17 за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник не прибув
до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, представник не прибув
про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області у якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 5299-8 від 13.07.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль марки Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 Matic, 2013 року випуску не підпадає під визначення об'єкта оподаткування транспортним податком на 2016 рік. До місцевих податків належить податок на майно, а відповідно і транспортний податок, тому зобов'язання по місцевому податку можуть визначатися контролюючим органом лише у разі, якщо орган місцевого самоврядування своїм рішенням встановив цей податок. При цьому, визначення податкових зобов'язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або прийняте рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку.

Також позивач вказує на те, що автомобіль марки Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 Matic, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 2987 см.куб. не перевищує граничної величини визначеної п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (3000 куб.см., в редакції Закону України від 28.12.2014 року). Окрім цього, вказаний вище транспортний засіб позивачем в березні 2016 року відчужено, а відтак станом на момент винесення спірного податкового повідомлення рішення (13.07.2016 року) позивач не є платником податку в контексті статті 267 ПК України. Додатково позивач стверджує, що станом на час винесення спірного податкового повідомлення рішення, вартість транспортного засобу є значно меншою за середньоринкову вартість об'єкта оподаткування транспортного податку, яка передбачена п.п. 267.2.1. п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду 19.09.2017 року подав клопотання у якому зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити з підстав вказаних в позовній заяві, справу розглядати без його участі з врахуваннях наданих доказів.

Відповідач жодних заперечень позовних вимог суду не надав, участь уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про наявність поважних причин неприбуття до суду суд не повідомив, хоча належних чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за № 01397053.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

16.09.2015 року за позивачем зареєстровано транспортний засіб марки Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 Matic, 2013 року випуску, універсал В, сірого кольору, двигун № НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, обєм двигуна 2987 куб.см. та належав їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХТ 444137, виданого Центром ДАІ 4601 16.09.2015 року. На час придбання вартість даного транспортного засобу, згідно довідки рахунку серії ААЕ № 154830 від 04.09.2015 року, становила 900000,00 грн.

30.03.2016 року позивач зняла з обліку вищевказаний транспортний засіб для реалізації, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

13.07.2016 року Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення рішення № 5299-8, яким згідно п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України та відповідно до п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8.1. ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно до ст. 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Згідно статі 267 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, транспортний податок за своїм правовим змістом відносить до місцевих податків.

Статтею 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно п. 10.1. ПК України, до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). (п. 10.2. ПК України)

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. (п.п. 12.3.1. ПК України)

Відповідно до п.п. 12.3.2. п. 12.3. ст. 12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Пунктом 5 розділу XIX «Прикінцеві положення» ПК України, органи місцевого самоврядування зобов'язано забезпечити у місячний термін з дня набрання чинності цим Кодексом прийняття рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4. ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 цього ж Кодексу, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, згідно ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Городоцької міської ради Львівської області № 2290 від 28.01.2015 року «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області» встановлено на території м. Городок Львівської області податок на майно, в тому числі транспортний податок та затверджено Положення про транспортний податок.

Згідно пункту 2.1. Положення про транспортний податок, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовуються до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Згідно до п. 267.5 ст. 267 ПК України, базовий податковий період дорівнює календарному року.

24 грудня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

У звязку з чим, 17.05.2016 року VIII сесією сьомого скликання Городоцької міської ради Львівської області прийнято рішення № 214 про внесення змін до рішення сесії Городоцької міської ради від 28.01.2015 року № 2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області», в тому числі і в додаток № 2 «Положення про транспортний податок», виклавши розділи № 2 та 6 у новій редакції.

Згідно п. 2.1. розділу 2 Положення про транспортний податок (в новій редакції, затвердженій рішенням Городоцької міськради № 214 від 17.05.2016 року), обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Судом враховується обґрунтування позовних вимог щодо протиправності спірного рішення, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, які були прийняті у 2015 році, податковий орган мав право визначити податкові зобов'язання щодо сплати цього виду податку на наступний бюджетний період - 2016 рік, оскільки 2015 рік в контексті норм ПК України є роком, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін ( плановий період), тоді як 2016 рік є бюджетним періодом, за який і повинен був нараховуватись зазначений податок.

Принципи, проголошені у статті 4 ПК України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Спірне рішення винесено відповідачем 13.07.2016 року, тобто з порушенням строку встановленого п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2016 році.

До спірних правовідносин також застосовується рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими ж рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини, як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік.

Відтак, розмір грошового зобовязання в сумі 25000,00 грн. (за платежем транспортний податок), зазначений в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні на час його прийняття, відповідачем жодним чином не обґрунтовано.

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення № 5299-8 від 13.07.2016 року не відповідає положенням податкового законодавства України, є протиправним та таким, що порушує охоронювані права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

З огляду на припис зазначеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків відмовлено у наданні податкових вигод, зокрема, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 5299-8 від 13.07.2016 року, підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ф» № 5299-8 від 13.07.2016 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 (81500, вул. Артищівська, буд. 5, м. Городок, Львівська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 640,00 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 25.09.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.