Справа № 804/5658/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" вересня 2017 р.Справа № 804/5658/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі №804/5658/16 за позовом Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» про стягнення коштів з розрахункових рахунків підприємства, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.09.2016 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія», в якому просив стягнути кошти товариства з розрахункових рахунків підприємства, відкритих у банківських установах, до бюджету держави на суму податкового боргу 1745550,11 грн. (в т.ч. пеня 424643,11 грн.).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» () у банках, обслуговуючих цього платника податків, на користь бюджету кошти в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у сумі 1745550,11грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заперечення на апеляційну скаргу, яким просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а також просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Нікопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» є юридичною особою () перебуває на обліку в Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є платником податків (а.с.8-11).

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом 02 жовтня 2013 року за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Мегапромекологія» з питань взаємовідносин з постачальником ТОВ «Акса» року у фактичних перевірках їх здійснення, дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток в період 01.10.2010 року по 31.08.2013 року складено акт №563/2202/36759863.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом 17.10.2013 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1363890,00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 1112882,00 грн. та штрафні санкції у сумі 251008,00 грн. (а.с.14)

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 22.10.2013 року засобами поштового звязку та не оскаржувалось.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що оскільки податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2013 року не оскаржено, відтак сума, визначена цим податковим повідомленням-рішенням, є узгодженою та такою, що підлягає сплаті. На час звернення до суду відповідачем борг не погашено, а тому він належить стягненню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обовязок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим зобовязанням в розумінні Податкового кодексу України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Приписами п.57.3 ст.57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обовязком визнається обоязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обовязок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1. ст.57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковим боргом відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Як зазначалось вище, податковим органом 02 жовтня 2013 року за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Мегапромекологія» з питань взаємовідносин з постачальником ТОВ «Акса» року у фактичних перевірках їх здійснення, дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток в період 01.10.2010 року по 31.08.2013 року складено акт №563/2202/36759863.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом 17.10.2013 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1363890,00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 1112882,00 грн. та штрафні санкції у сумі 251008,00 грн. (а.с.14)

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 22.10.2013 року засобами поштового звязку та не оскаржувалось, а відтак сума, визначена цим податковим повідомленням-рішенням, є узгодженою та такою, що підлягає сплаті.

Посилання апелянта на відсутність податкового боргу з податку на прибуток через взаємозалік за рахунок відємного значення податку на додану вартість, відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість, в якій відображено відповідну операцію щодо погашення заборгованості з податку на прибуток, колегія суддів до у ваги не приймає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дійсно подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, в якій ТОВ «Мегапромекологія» зазначило відємне значення суми ПДВ в розмірі 3334997,00 грн. та відображено операцію щодо погашення заборгованості з податку на прибуток за рахунок наявного відємного значення з ПДВ.

Проте, на час розгляду справи судом першої інстанції згідно скриншоту з інтегрованої картки платника ТОВ «Мегапромекологія» по платежу «податок на прибуток» у відповідача наявна заборгованість з податку на прибуток у сумі 1745550,11 грн. (а.с.60).

Апелянтом ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів погашення заборгованості з податку на прибуток за рахунок відємного значення з ПДВ на час постановлення рішення судом першої інстанції, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зазначена декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року подана відповідачем після звернення податкового органу до суду з даними позовом.

Посилання апелянта на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі №804/7791/16, якою Нікопольську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Дніпропетровській області зобовязано зарахувати суму в розмірі 1570995 грн. бюджетного відшкодування

ТОВ «Мегапромекологія» як сплату податку на прибуток приватних підприємств, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Зазначена постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі №804/7791/16 податковим органом оскаржувалась в апеляційному порядку, та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2017 року апеляційна скарга податкового органу повернута заявнику (а.с.124-125).

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі №804/7791/16 набрала законної сили 04.05.2017 року, тобто після ухвалення Дніпропетровським окружним адміністративним судом постанови від 04 листопада 2016 року у справі №804/5658/16, що є предметом даного апеляційного оскарження.

Далі, згідно п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

З огляду на вказані норми закону позивачем нараховану пеню на суму податкового боргу відповідача з податку на прибуток, яка на час розгляду справи складає 424643,11 грн..

Стосовно посилання апелянта на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012 року у справі №34/5005/5844/2012 про банкрутство ТОВ «Мегапромекологія», яким введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що на думку відповідача унеможливлює нарахування боржнику штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 12 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року №2343-XII (далі по тексту - Закон №2343) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання, зокрема грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

Наведена норма регулює правовідносини, що виникли між боржником і кредиторами у звязку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобовязання і заходи у звязку з цим спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою задоволення визнаних судом вимог кредиторів. З порушенням провадження у справі про банкрутство підприємницька діяльність боржника не припиняється, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у звязку з чим у нього виникають права та обовязки, виконання яких забезпечується на загальних засадах.

З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та передбачає зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів ( обовязкових платежів ), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Як вбачається з матеріалів справи грошове зобовязання з податку на прибуток у апелянта виникло з прийняттям податковим органом 17.10.2013 року податкового повідомлення-рішення №, тобто після введення мораторію ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012 року.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо наявності у відповідача податкового боргу з податку на прибуток на час постановлення рішення судом першої інстанції.

Виходячи з викладеного вище, сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1745550,11 грн. з урахуванням пені у сумі 424643,11 грн. (а.с.13).

Згідно з п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобовязання.

Приписами п.59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що контролюючим органом виставлено податкову вимогу від 04.01.2016 року про сплату відповідачем наявного у нього на той час податкового боргу на суму 1774013,60 грн. (а.с.27).

У звязку із тим, що податковий борг після виставлення вищевказаної податкової вимоги відповідачем погашено не було, нова податкова вимога на підставі п.59.5 ст.59 ПК України відповідачу не виставлялася.

На момент звернення позивача до суду податковий борг відповідачем непогашений і не списаний. Доказів протилежного апелянтом суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно з п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п.95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Нікопольською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області доведено правомірність стягнення коштів до бюджету держави з розрахункових рахунків ТОВ «Мегапромекологія», відкритих у банківських установах.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі №804/5658/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі №804/5658/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 27 вересня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак