Справа № 344/5303/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8773/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов»язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути її заяву та прийняти відповідне рішення щодо встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є пенсіонером за віком і за станом здоров»я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати будь-які обов»язки.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відсутність розгляду заяви та неприйняття відповідного рішення виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради є бездіяльністю відповідача. Апелянт вказує, що незважаючи на прямі законодавчі приписи, суд першої інстанції зробив невірний висновок про те, що «звернення розглянуто належним чином, відповідь надано у встановлений строк, що не потребувало внесенню на засідання виконкому та прийняття рішення».

При цьому, апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги за змістом аналогічно обґрунтуванням позовних вимог, суть яких зводиться до того, що відповідач зобов»язаний розглянути подану заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 30.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до виконкому Івано-Франківської міської ради про встановлення над нею опіки та призначення онука ОСОБА_2 опікуном, з посиланням на статті 55, 56, 61-63 ЦК України (а.с. 4-5), оскільки за станом здоров»я (72 роки) вона не може самостійно виконувати свої права та обов»язки, дочка перебуває за кордоном (дозвіл на тимчасове проживання в Польщі), а крім онука, який проживає разом з заявницею, більше допомоги немає кому надавати. При цьому, згода ОСОБА_2 на призначення його опікуном є.

Звернення заявниці переадресоване до розгляду в Департамент соцполітики виконкому.

23.02.2017 року на дане звернення Департаментом соцполітики виконкому позивачці та ОСОБА_2 була надана відповідь, в якій вказано, що за вимогами статтей 58, 59 та 60 ЦК України (зі змінами від 03.03.2005 року) опіка за поданням органу опіки та піклування встановлюється судом над особою, яка визнається судом недієздатною. У відповідності до Положення про опікунську раду виконкому на Департамент покладені обов»язки щодо в т.ч. ведення справ опіки, підготовку матеріалів опікунській раді, виконання рішень прийнятих опікунською радою щодо нагляду за діяльністю опікунів, обліку недієздатних та призначених судом опікунів.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки звернення позивача було розглянуто належним чином, відповідь роз»яснення щодо цього надано позивачу у встановлений строк, що не потребувало винесенню на засідання виконкому та прийняття рішення, а відтак бездіяльності відповідача немає за недоведеністю вимог.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є помилковим, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Як зазначено в ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» вiд 21.05.1997 № 280/97-ВР визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Також, статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов»язки.

Як видно з матеріалів справи, 30.01.2017 року позивач звернулась із заявою до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про необхідність встановлення над нею опікуна як особі, яка за станом здоров»я не може самостійно захищати свої права і виконувати обов»язки.

Відповіддю Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради міської ради від 23.02.2017 року за №142 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення над нею опікуна онука ОСОБА_2, 1931 з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав особи похилого віку вирішено рекомендувати онуку звернутись до Івано-Франківського міського суду з метою встановлення опіки над бабусею.

Приймаючи зазначене рішення виконавчий комітет покликається на вимоги ст. 60 ЦК України. Наведена норма визначає встановлення опіки та піклування виключно судом і в зазначений перелік не входить встановлення судом піклування над особами, які за станом здоров»я не можуть самостійно захищати свої права саме судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Правил опіки та піклування (Далі - Правила) затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім»ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров»я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88 піклування також може бути встановлене над особами, які за станом здоров»я не можуть самостійно захищати свої права.

Згідно із п.п. 3.3 п. 3 Правил документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров»я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов»язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов»язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім»ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Підпунктом 3.4. пункту 3 Правил документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають піклувальника є: повідомлення державних, громадських організацій або заява громадянина (громадян); копія свідоцтва про народження неповнолітньої особи, що потребує піклування, або рішення суду про визнання особи обмежено дієздатною; медичний висновок про стан здоров»я особи, що потребує піклування; довідка про місце проживання особи, що потребує піклування; заява майбутнього піклувальника про прийняття на себе обов»язків щодо піклування; довідки про стан здоров»я майбутнього піклувальника і про місце його проживання (лише при встановленні опіки над неповнолітнім); акт обстеження житлових умов майбутнього піклувальника (лише при встановленні піклування над неповнолітнім).

Опікун над повнолітніми дієздатними особами, які за станом здоров»я самостійно не можуть захищати свої права і виконувати свої обов»язки, може бути призначений тільки на прохання цих осіб.

В матеріалах справи наявні копії документів, які додавалися ОСОБА_1 до заяви від 30.01.2017 про встановлення над нею опіки (піклування) та призначення опікуном її внука, а саме: копія виписки з протоколу ЛКК № 4 від 04.10.2016 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 потребує стороннього догляду постійно та не здатна до самообслуговування; копія довідки №02-02/75/7 від 24.10.2016 року про склад сім»ї; копія виписки з протоколу ЛКК № 5 від 04.10.2016 року, згідно якої видно, що ОСОБА_2 може надавати соціальні послуги; копія довідки про отримання допомоги від 21.10.2016 року №10147, видана ОСОБА_2 та копія заяви ОСОБА_2В про призначення допомоги від 05.10.2015 року.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних документів відповідач не розглянувши заяву позивачки допустив протиправну бездіяльність. Суд першої інстанції безпідставно не погодився з вимогою позивача щодо необхідності зобов»язати відповідача розглянути звернення про встановлення над ОСОБА_1 піклування як особі, яка за станом здоров»я не може самостійно захищати свої права.

Крім цього не заслуговує на увагу позовна вимога про прийняття відповідачем відповідного рішення щодо встановлення над позивачем опіки та призначення її опікуном ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов»язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому слід зазначити, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб»єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов»язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити дію.

А у випадку, коли суб»єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, на думку колегії суддів, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість даного позову в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та зобов»язання відповідача в місячний термін розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі №344/5303/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення опікуна.

Зобов»язати Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в місячний термін розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.09.2017 року.