Справа № 2а-9643/12/1370
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м.Київ К/800/19471/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі за позовом Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області до Західного офісу Держаудитслужби, Жовківської міжрайонної державної фінансової інспекції, за участю прокуратури м.Львова, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ Буд», Приватне підприємство «Львівметалбуд», ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області звернулося з адміністративним позовом до Контрольно-ревізійного відділу в Кам'янка-Бузькому районі, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10 червня 2015 року №1939/06-11 /а.с.61-65 т.4/, просило визнати неправомірними дії контролюючих органів (відповідачів) та головного контролера-ревізора КРВ у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області Вашківського А.С. при проведенні перевірки управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області; визнати протиправною та скасувати вимогу від 12 липня 2011 року № 30-15/672, надіслану КРВ у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області управлінню Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області за результатами планової ревізії, складеної на підставі акта ревізії від 06 червня 2011 року №30-38/27.

11 лютого 2014 року залучено до участі у справі відповідача-2 - Жовківську міжрайонну державну фінансову інспекцію. 16 травня 2014 року здійснено зміну відповідача на ДФІ у Львівській області, залучено до участі у справі третіх осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ Буд», Приватне підприємство «Львівметалбуд», ОСОБА_2.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання дій протиправними при проведенні позапланової перевірки та скасування вимоги за наслідками виявлених порушень, суди зазначили про відповідність дій відповідача положенням Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами та Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Також суди виходили із того, що правильність та обґрунтованість нарахування збитків перевіряється судом, що розглядає позов органу державного фінансового контрою про їх відшкодування, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Бродівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про проведення відповідачем ревізії з порушенням чинного законодавства та за відсутністю підстав для її проведення.

Апеляційним судом здійснено заміну позивача Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області його правонаступником - Бродівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області та відповідача Державної фінансової інспекції у Львівській області - Західним офісом Держаудитслужби.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що у період з 11 квітня 2011 року по 06 червня 2011 року Контрольно-ревізійним відділом у Кам'янка-Бузькому районі відповідно до п.1.4.5 Плану контрольно-ревізійної роботи контрольно-ревізійного відділу у Кам'янка-Бузькому районі на ІІ квартал 2011 року та на підставі направлення від 11 квітня 2011 року №18 проведено планову ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі за період з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2011 року. Листом від 20 квітня 2011 року №30-15/374 контрольно-ревізійний відділ у Кам'янка-Бузькому районі повідомив позивача про те, що у зв'язку з проведенням зустрічних звірок ревізію буде зупинено з 26 квітня 2011 року. Листом від 05 травня 2011 року № 30-15/425 повідомлено, що дана ревізія буде поновлена з 10 травня 2011 року та закінчена 06 червня 2011 року.

За результатами ревізії 06 червня 2011 року складено акт №30-38/27, на підставі якого відповідачем листом від 12 липня 2011 року за вих.№30-15/672 надіслано позивачу вимогу «Про усунення фінансових порушень», згідно якої в ході ревізії встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат на суму 1295,7 тис. грн. Крім цього виявлено інші порушення законодавства про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти внаслідок оплати будівельних робіт без застосування відповідних тендерних процедур, на суму 1794,13 грн.; вимагається опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб та відобразити в обліку дебіторську заборгованість за завищену вартість будівельних робіт, виконаних ПП «Львів-металбуд» в сумі 1295701 грн. та провести претензійно-позовну роботу щодо повернення коштів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, оскільки ревізія проведена відповідно до положень Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Також, є правильними рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову щодо оскарження вимоги від 12 липня 2011 року № 30-15/672, надіслану КРВ у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області управлінню Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області за результатами планової ревізії, складеної на підставі акта ревізії від 06 червня 2011 року №30-38/27.

Як передбачено ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п.п.4 п.4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У п.6 Положення №499/2011 встановлено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п.7, 10, 13 ст.10 Закону України №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються (ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, підстави та правильність їх обчислення перевіряє суд при розгляді справи за позовом про їх стягнення, а не в порядку визнання такої вимоги протиправною та її скасування.

Вищевказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-461а14, від 25 листопада 2014 року у справі №21-442а14, від 20 січня 2015 року у справах №№ 21-601а14, 21-603а14, від 27 січня 2015 року у справі №21-436а14, від 11 листопада 2015 року у справі №21-2124а15 та від 02 грудня 2015 року у справі №21-3609а15 (№826/80/13-а).

Враховуючи викладене, судами обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині скасування вимоги КРВ у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді