Справа № 803/1131/17
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 803/1131/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрук В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправними та скасування шістнадцяти постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів від 31.07.2017 року №№ 008142, 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено визначену законом процедуру прийняття постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, зокрема, позивачу не було надіслано рекомендований лист із повідомленням про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.

21.09.2017 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просить визнати протиправними та скасувати пятнадцять постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів від 31.07.2017 року №№ 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157. Додатково зазначив, що не зберігаючи при собі реєстраційні листки режимів праці та відпочинку протягом певного періоду, водій вчиняє триваюче правопорушення, а тому за здійснення порушення, передбаченого абзацом 11 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію незалежно від кількості днів, за які у водія виявлена відсутність тахокарт.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та в наданих суду письмових запереченнях позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що 29.06.2017 року посадовими особами відповідача проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів. Так, було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснює міжнародне перевезення вантажу по маршруту «Україна-Польща». Під час перевірки водієм ОСОБА_4 не було надано щоденних реєстраційних листків режимів роботи та відпочинку водія за поточний день та за період з 14.06.2017 року по 28.06.2017 року. Від підписання акта перевірки водій відмовився, про що інспекторами було зроблено відповідний запис в акті перевірки. Повідомленням №450/17 від 17.07.2017 року позивача було повідомлено про розгляд справи про порушення транспортного законодавства 31.07.2017 року. На вказану дату та час ОСОБА_3 не прибув, тому розгляд справи проводився за наявними матеріалами без його участі. Крім того, відповідно до частини третьої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.06.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області відповідно до направлення на перевірку від 23.06.2017 року №027147 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт», вимог постанови КМУ №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Закону України «Про приєднання України до Європейської Угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні перевезення» на 89 км а/д Н-17.

Так, під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснює міжнародне перевезення вантажу по маршруту «Україна-Польща».

На вимогу посадових осіб водієм ОСОБА_4 надано наступні документи: посвідчення водія серії ВАА №505479, видане 23.06.2010 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1, серії САТ №575686, відповідно до якого автомобіль належить ОСОБА_3; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №270617 від 27.06.2017 року; документи щодо режимів праці та відпочинку водія за період з 01.06.2017 року по 13.06.2017 року.

Водночас водієм не було надано для перевірки поточну тахокарту за 29.06.2017 року, а також тахокарти за період з 14.06.2017 року по 28.06.2017 року.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт перевірки АС №0040761 від 29.06.2017 року, в якому зафіксоване порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні тахокарти за період з 14.06.2017 року по 28.06.2017 року та за 29.06.2017 року. Від підписання даного акта водій відмовився, про що інспекторами зроблено відповідний запис в акті перевірки.

31.07.2017 року т.в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Волинській області винесено постанови №№ 008142, 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157, якими до позивача відповідно до абзацу 11 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарські штрафи за управління транспортним засобом при здійсненні міжнародного перевезення без щоденного реєстрації листка режиму правці та відпочинку за період з 14.06.2017 року по 29.06.2017 року у розмірі по 680,00 грн. за кожен випадок порушення, а всього на суму 10 880,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - субєктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту, видані в межах його компетенції, обовязкові до виконання на території України.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно із пунктами 3, 21, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління є органом державного контролю на автомобільному транспорті. Державний контроль здійснюється посадовими особами органу шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявленні порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обовязковою для виконання.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України 06.04.2011 року №387/2011, Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті» від 29.02.2012 року №153, Розпорядження Кабінету Міністрів України Питання Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті №628р від 29.08.2012 року, Управління Укртрансінспекції у областях відповідно до покладених на них завдань у відповідному регіоні здійснюють державний контроль за виконанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезень пасажирів і вантажів; дотриманням вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм, що регулюють перевезення пасажирів і вантажів наземним транспортом.

Частиною восьмою статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобовязані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобовязані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обовязків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно із пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 01.06.2010 року №340 (далі - Положення) це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Порядку встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно із пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385) встановлено, що ця Інструкція поширюється на субєктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у памяті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа «k», характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу «w», ефективного кола шини «l», а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін «адаптація тахографа до транспортного засобу», за визначенням ЄУТР, - «калібрування»; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із пунктами 3.3, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

З 20.12.2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії зобовязані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахограм.

Під час проведення рейдової перевірки 29.06.2017 року виявлено керування водієм транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за період з 14.06.2017 року по 29.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував факту відсутності тахокарти за поточний день, натомість зазначив, що під час проведення перевірки надавались тахокарти за період з 19.06.2017 року по 23.06.2017 року (водій ОСОБА_3М.) (а.с.62-65), а також в наявності Бланк підтвердження діяльності згідно з яким водій ОСОБА_4 протягом періоду з 14.06.2017 року по 29.06.2017 року не керував транспортним засобом, що підпадає під дію положень Регламента 561/2006 (ЕС) або ЕСТР (а.с.61).

Суд звертає увагу, що 20 вересня 2010 року набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР, яка відповідно до ст. 12 біс (Зразки типових бланків) та нового Доповнення 3 до додатку до ЄУТР передбачає оформлення Бланку підтвердження діяльності водія (додається) та у Інструкції (додається) визначає умови його використання. Бланк підтвердження діяльності водія має бути оформлений шляхом друку тексту латинськими літерами та має бути підписаний перед виходом водія у рейс.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент проведення перевірки та складання акту АС №0040761 від 29.06.2017 року у водія транспортного засобу MAN, д.р.н АС9989ВІ, були відсутні тахокарти за період з 14.06.2017 року по 29.06.2017 року, а також Бланк підтвердження діяльності, який повинен бути заповнений перед рейсом та перебувати в наявності у водія транспортного засобу, оскільки даний факт було зафіксовано в акті перевірки, а будь-яких зауважень водієм до вказаного акту висловлено не було, з огляду на що відповідачем правомірно було встановлено наявність порушення позивачем абзацу 11 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи правомірність 16 винесених постанов, відповідач посилається на частину третю статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Однак з таким висновком відповідача суд не погоджується, оскільки таке порушення як управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є одним порушенням, за яке встановлено одну санкцію у вищевказаному розмірі.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язку ведення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку, перевізник вчиняє продовжуване порушення.

Враховуючи, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у абзаці 11 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», контролюючий орган може застосувати за одне порушення одну фінансову санкцію у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, незалежно від кількості виявлених під час перевірки такого перевізника випадків невиконання щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку.

Всі оскаржені постанови фактично застосовані до позивача за одне правопорушення - управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень вантажу без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку.

Тому застосування до позивача 16 санкцій (16 оскаржуваних постанов) за одне порушення не ґрунтується на вимогах закону.

Доводи відповідача про наявність шістнадцяти правопорушень є необґрунтованими, а складання відповідачем шістнадцяти постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу за відсутність у водія під час проведення перевірки 29.06.2017 року листків режиму праці та відпочинку за відсутність кожного листка режиму праці та відпочинку окремо, починаючи з 14.06.2017 року по 29.06.2017 року є неправомірним, оскільки складом вчиненого правопорушення, є управління саме 29.06.2017 року водієм позивача транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за поточний день та за попередні 28 календарних днів. Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль позивача зупинявся уповноваженими особами відповідача лише один раз, коли було зафіксоване означене порушення.

Приймаючи до уваги підтвердження судом вчинення позивачем вищевказаного порушення, передбаченого абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд вважає правомірним застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 680грн. згідно з постановою від 31.07.2017 року №008142, в той час як постанови від 31.07.2017 року №№ 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157 винесені відповідачем необґрунтовано, є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, щодо процедури застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт.

Згідно із пунктом 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пункт 27 Порядку №1567 передбачає, що у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Пунктом 29 Порядку №1567 визначено, що копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Судом встановлено, що про час і місце розгляду справи про порушення ні водій ОСОБА_4, ні позивач під розписку не повідомлялись.

Відповідачем надано до суду лише докази про надіслання позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення транспортного законодавства простим листом, що не відповідає вимогам Порядку №1567.

Таким чином, ОСОБА_3 не було належним чином повідомлено про розгляд справи про порушення, а тому відповідачем порушено визначену законом процедуру прийняття постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, що також свідчить про безпідставність винесення таких постанов.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних позивачем постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів від 31.07.2017 року №№ 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення уточнених позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Волинській області підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 1 500,00 грн., із врахуванням зменшення позовних вимог скасування 15-ти постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу замість 16-ти.

Керуючись статтями 2, 69-72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 31 липня 2017 року №№ 008143, 008144, 008145, 008146, 008147, 008148, 008149, 008150, 008151, 008152, 008153, 008154, 008155, 008156, 008157.

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Волинській області 1 500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 27 вересня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук