Справа № 813/1414/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року № 876/8429/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2017 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яким просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 04.07.2016 року № 214 «Про проведення документальної позапланової перевірки».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що ФОП ОСОБА_2 ознайомився з оскарженим наказом та одержав копію такого 04.07.2016 року, що підтверджується його підписом на копії цього наказу та направленні на перевірку, тому суд дійшов висновку, що саме з 04.07.2016 починається перебіг строку звернення до суду. Однак позивач звернувся до суду з даним позовом лише 10.04.2017 року, тобто із порушенням встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку. Суд відхилив доводи позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 56 Податкового кодексу України, оскільки, на думку суду, положення даної норми застосовуються при оскарженні рішень контролюючого органу про нарахування платнику податків грошового зобов'язання, а наказ про проведення перевірки таким не є таким рішенням.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми процесуального права. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою поновити строк звернення до суду з даним позовом, а справу направити до суду першої інстанції на продовження розгляду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, який з врахуванням норм ст. 102 цього Кодексу передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, п. 56.21 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що у разі, коли норма цього кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Також позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України», де Суд в своєму рішенні вказав, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми визначальною умовою початку перебігу строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

А відповідно до ст. 100 цього Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як встановив суд, з наказом Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 04.07.2016 року № 214, яким було призначено проведення його перевірки в зв'язку з поданням заяви про припинення підприємницької діяльності, ФОП ОСОБА_2 ознайомився та отримав його копію 04.07.2016 року, що підтверджується підписом позивача на копії даного наказу і на направленні на перевірку. Також, як встановив суд, ФОП ОСОБА_2 оскаржив в судовому порядку податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу, винесені на підставі акта перевірки від 26.07.2016 року № 667/1301/НОМЕР_1, складеного за результатами перевірки, проведеної на підставі оскаржуваного наказу від 04.07.2016 року № 214.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме з 04.07.2016 року розпочався перебіг строку звернення до суду з позовом про оскарження цього наказу.

Однак до суду з даним позовом ФОП ОСОБА_2 звернувся лише 10.04.2017 року, тобто після закінчення встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку, а також не навів доказів існування обставин, які свідчать про існування поважних причин пропуску ним цього строку.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а не строк тривалістю 1095 днів, передбачений ст. 102 Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 56.1, 56.2, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд рішення.

З урахуванням строків давності, визначених статтею102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до положень ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган може провести перевірку, самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, стягнути податковий борг в межах строку тривалістю 1095 днів, а також платник податків має право протягом цього строку оскаржити рішення контролюючого органу про визначення суми грошових зобов'язань чи про розмір податкового боргу.

Проаналізувавши положення наведених норм Податкового кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 1095-денний строк оскарження платником податків рішення контролюючого органу стосується лише рішень про нарахування грошових зобов'язань, а в свою чергу наказ про проведення перевірки не є таким рішенням, відповідно відсутні підстави застосовувати до нього положення п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України.

Наведене, як правильно зазначив суд першої інстанції, підтверджується також тим, що назва ст. 56 Податкового кодексу України «Оскарження рішень контролюючих органів» і дана стаття міститься у Главі 4 «Визначення суми податкових та/або грошових зобов'язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів».

Посилання позивача на норму п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки у спірному випадку відсутнє неоднозначне трактування прав та обов'язків платників податків.

Враховуючи наведені вище обставини та положення норм законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску ФОП ОСОБА_2 строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, а тому позовну заяву обґрунтовано залишено без розгляду.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 813/1414/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш

Ухвала складена в повному обсязі 26.09.2017 року