Справа № 462/3504/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9554/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у справі № 462/3504/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №418720 від 24 липня 2017 року про накладення на нього штрафу в розмірі 510 грн.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №418720 від 24 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, скасовано.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що позов судом задоволено безпідставно, без належної оцінки доказів. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сам позивач не заперечує, що інформаційна таблиця небезпечного вантажу мала часткове пошкодження частковим вигоранням під дією сонячного проміння. Суд не врахував, що позивач був притягнений до відповідальності за те, що інформаційний знак на транспортному засобі мав пошкодження, що і стало підставою для правомірного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 24 липня 2017 року інспектором Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції було винесено постанову серії АР №418720 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, якою позивача оштрафовано на 510 грн.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 24.07.2017 о 12 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом марки MAN 18.224, державний номерний знак НОМЕР_1, на 213 км автодороги Стрий Знамянка перевозив небезпечний вантаж та у якого інформаційна таблиця небезпечного вантажу не відповідала стандартам, а саме була пошкоджена та на якій не чітко було видно символи, чим порушив вимоги п. 30.3 «д» Правил дорожнього руху та п. 12.1 наказу МВС України №822 від 26.07.2004, за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП.

Позивач своєї вини в правопорушенні не визнав , оскільки транспортний засіб МАN 18.224, номерний знак НОМЕР_1, яким він керував 24 липня 2017 року, був обладнаний необхідними знаками небезпеки вантажу відповідно до п.30.3 «д» Правил дорожнього руху України та п. 12.1 наказу №822 від 26.07.2004, а часткове пошкодження одного з них (заднього) було викликане незначним вигоранням під дією сонячного проміння, однак на ньому чітко видно маркування небезпечного вантажу « 22/1977», який перевозився даним транспортним засобом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.132-1 КУпАП, в той час, коли відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Статтею 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі за ст.132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно із матеріалів справи, позивач перевозив азот рідкий сорт І 2.1. ідентифікаційний номер небезпечної речовини за переліком ООН 1977, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 24.07.2017 №P1413, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно із п. 12.1. наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.07.2004 №822 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» транспортні одиниці, що перевозять небезпечні вантажі, повинні мати дві розміщені у вертикальній площині інформаційні таблиці небезпечного вантажу. Інформаційні таблиці повинні бути оранжевого кольору зі світловідбивною поверхнею. Довжина таблиць дорівнює 400 мм, а ширина - 300 мм; вони повинні мати чорне облямування завширшки 15 мм. Якщо площа поверхні або конструкція транспортного засобу не дозволяє закріпити інформаційні таблиці таких розмірів, то їх довжина може бути зменшена до 300 мм, ширина - до 120 мм, а ширина чорного облямування - до 10 мм. Одна із цих таблиць повинна закріплюватися спереду транспортної одиниці, а друга - ззаду, а обидві - перпендикулярно поздовжній осі транспортної одиниці. Інформаційні таблиці небезпечного вантажу повинні відповідати вимогам ДСТУ 3689-98 «Дорожній транспорт. Знаки розпізнавальні транспортних засобів. Загальні технічні умови».

Відповідно до п. 30.3 «д» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки, зокрема, як "Інформаційна таблиця небезпечного вантажу" - прямокутник оранжевого кольору із світлоповертальною поверхнею та каймою чорного кольору. Розміри знака, написи ідентифікаційних номерів виду небезпеки і небезпечної речовини та його розміщення на транспортних засобах визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Із долучених до матеріалів справи фотокарток видно, що 24 липня 2017 року на транспортному засобі марки МАN 18.224, номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, були розміщені у вертикальній площині дві інформаційні таблиці небезпечного вантажу, та на інформаційній таблиці небезпечного вантажу прямокутнику оранжевого кольору відповідного розміру чітко було видно маркування небезпечного вантажу « 22/1977», тобто у верхній частині зазначено ідентифікаційний номер виду небезпеки, у нижній - ідентифікаційний номер небезпечної речовини за переліком ООН.

Таким чином, дані інформаційні таблиці відповідали вимогам п. 12.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 липня 2004 року № 822, п.30.3 «д» ПДР України та ДСТУ 3689-98 "Дорожній транспорт. Знаки розпізнавальні транспортних засобів. Загальні технічні умови", що підтверджується долученими до матеріалів справи фотокартками.

З цих підстав доводи апелянта в частині того, що облямування на інформаційних таблицях в незначній мірі вигоріли під дією сонячного проміння, не можуть бути підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення .

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення передбаченого п. 12.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 липня 2004 року № 822, п.30.3 «д» ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, у звязку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ч. 3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у справі № 462/3504/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2017.