Справа № 810/1106/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1106/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року по справі за їх позовом до Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Аніка» звернулись до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення від 16.08.2016 № 1835/10/10-13-11-02-10; зобов'язання відповідача прийняти подані ТОВ «Аніка» копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період липень 2016 з включенням відомостей з них до облікових даних у інформаційні бази даних ДФС України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення позову повністю. При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Аніка» є юридичною особою та зареєстроване як платник податку на додану вартість.

15.08.2016 позивач подав до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області лист №211/08-16 до якого було долучено електронний носій інформації (USB флеш-накопичувач) з записаною на ньому копією записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за липень 2016 року .

Листом від 16.08.2016 №1835/10/10-13-11-02-10 відповідач роз'яснив позивачеві, що у зв'язку із змінами, внесеними до Податкового кодексу України Законом України від 28.12.201 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", починаючи з січня 2015 року платники податку не зобов'язані подавати до контролюючого органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які обґрунтовують його позицію щодо наявності у нього обов'язку подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період, отже відповідач правомірно роз'яснив позивачеві про відсутність у платників податку такого обов'язку. Разом з тим, суд зазначив, що під час розгляду справи позивачем не було надано суду жодного доказу (у тому числі не надані пояснення), які б підтверджували, що неприйняття контролюючим органом копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних порушує право, свободу чи інтерес позивача.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції до 01.01.2015 платник податку повинен був вести реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді та щомісячно подавати до контролюючого органу копії записів у них.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71 VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до положень Податкового кодексу України, у тому числі і до п.201.15 ст. 201 Податкового кодексу України.

Так, зокрема, з 01.01.2015 відповідно до п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України зведені результати обліку операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Кодексу, відображаються платником податку в податкових деклараціях.

Отже, з вищенаведених положень законодавства вбачається, що з 01.01.2015 Податковим кодексом України не передбачено обов'язку платників податків подавати контролюючим органам копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період.

В обґрунтування своєї позиції, апелянт посилається на те, що обов'язок платника податків подавати до податкового органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних передбачений положеннями Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №958 від 22.09.2014, що прийнятий на виконання положень Податкового кодексу України. Отже, на його думку, ТОВ «АНІКА» зобов'язано на виконання вимог вказаного Порядку подавати податковому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний податковий період, навіть у тому випадку, якщо в Податковому кодексі України така норма не передбачена.

Щодо таких тверджень апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 Розділу І Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 958 від 22.09.2014, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2014 р. за №1228/26005 (далі Порядок № 958) реєстр є формою для запису (реєстрації) виданих та отриманих податкових накладних.

Пунктом 2, 3 Розділу І Порядку № 958 встановлено, що реєстр ведеться особами, зареєстрованими як платники податку на додану вартість. Реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді. Усі графи Реєстру, що мають вартісні показники, заповнюються в гривнях з копійками. Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

Отже, Порядком № 958 дійсно передбачено обов'язок платників податків подавати до податкового органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Однак, колегія суддів звертає увагу на тому, що положеннями Податкового кодексу України не передбачено обов'язку платників податків подавати контролюючому органу разом з податковою звітністю копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період.

Так вказана конкуренція норм має розв'язуватися за загальнотеоретичними правилами вирішення колізій, а саме: ієрархічні колізії при суперечності правових норм підлягають подоланню шляхом застосування колізійного принципу lex superior derogat inferiori (лат. вищий за силою закон відміняє закон, нижчий за силою). Колі зійний принцип lex superior ґрунтується на закономірностях побудови ієрархічної системи законодавства та принципі законності, який, у тому числі, передбачає, що норми акта нижчестоящого органу не повинні суперечити нормам акта вищестоящого органу, а отже, у випадку колізії саме норма акта вищестоящого органу і повинна бути застосована. Таким чином, колізійний принцип lex superior варто розглядати як конкретизацію принципу законності в правозастосовній сфері.

Така правова позиція підтримана ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.03.2017 року по справі №810/1328/16.

При цьому, в самому наказі Міністерства фінансів України № 958 від 22 вересня 2014 чітко вказано, що він прийнятий відповідно до п. 201.15 ст. 201 розділу V ПК України, редакція якого, станом на 22 вересня 2014, передбачала обов'язок платника податків подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період в електронному вигляді.

Зміна редакції ПК України та звільнення внаслідок цього платників податків від обов'язку подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних нівелює такий обов'язок визначений у Порядку № 958.

Вказаний висновок суду відповідає приписам п. 5.2 ст. 5 ПК України, в якому передбачено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Також, п. 1.1 ст. 1 ПК України встановлено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Наведене свідчить, що права та обов'язки як податкових органів, так і платників податків встановлюються виключно на рівні Податкового кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що ПК України не містить положень, які б надавали можливість в межах інших нормативно-правових актів встановлювати додаткові права та обов'язки для платників податків, які не передбачені в Кодексі.

В свою чергу, будь-якими іншими нормативно-правовими актами в сфері податкового законодавства, в даному випадку Порядком № 958, не можуть встановлюватись додаткові права та обов'язки для платників податків.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що платники податків, починаючи з 01.01.2015 не зобов'язані подавати контролюючому органу копії записів в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, оскільки такий обов'язок не передбачений податковим законодавством.

Крім того, ПК України також не встановлено обов'язку і податкових органів приймати у платників податків копії записів в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, що в свою чергу, свідчить про відсутність механізму подачі-прийому вказаних документів.

Так, позивачем не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, відповідно до ст. 70 КАС України, які обґрунтовують його позицію щодо наявності у останнього обов'язку подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідних звітний період.

Крім того, позивача також не надано пояснень, якими саме положеннями ПК України встановлено обов'язок платника податків подавати копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідних звітний період та щодо того, в які саме інформаційні бази даних ДФС України мають бути внесені відомості з відповідних записів, а також не надав пояснень щодо того, чи існують такі бази даних взагалі та яким нормативним чи відомчим актом передбачено ведення таких баз.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення (лист) Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16.08.2016 № 1835/10/10-13-11-02-10 про скасування зобов'язання подавати копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі було видано останнім правомірно, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання включити відомості з поданих ТОВ «АНІКА» копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період липень 2016 року до облікових даних позивача у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України, колегія суддів звертає увагу, що вказана вимога є похідною від вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення від 16.08.2016 № 1835/10/10-13-11-02-10.

Крім того, жодним актом законодавства не передбачено обов'язку контролюючих органів по включенню відомостей з поданих платником податків копій записів у реєстрах виданих та отриманих видаткових накладних до облікових даних такого платника податків у інформаційних базах даних ДФС України, а тому відсутні правові підстави для спонукання відповідача вчинити дії, не передбачені законодавством, оскільки наведене є прямим порушенням ст. 19 Конституції України.

При цьому, передумовою задоволення позову про спонукання відповідача вчинити певні дії є або наявність нормативно-правового акта, яким передбачений обов'язок особи вчинити такі дії, від здійснення чого вона ухиляється, або факт об'єктивного порушення права позивача внаслідок невчинення таких дій, підтверджений належними доказами.

Між тим, наявність будь-якої з цих умов позивачем не доведена належним чином.

Отже, за змістом вищенаведених статей КАС України порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд має відмовити в позові.

Разом з тим, позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач своїми діями порушив прав або інтересів ТОВ «Аніка».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, надано обґрунтовані доводи та доведено правомірність спірного рішень (листів) з урахуванням вимог чинного податкового законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.09.2017 р.

Головуючий суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.