Справа № 308/6666/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9136/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2017 року у справі № 308/6666/17 за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідач 10.07.2017 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» на напрямку 203 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку. Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України відсутні.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2017 року адміністративний позов задоволено. Примусово видворено гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Постанову суду першої інстанції оскаржив громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що вимоги Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 є обґрунтованими, однак колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про примусове видворення відповідача за межі території України, покликаючись на наступне.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що відповідач 10.07.2017 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Гута» на напрямку 203 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України відсутні.

Рішенням позивача від 13.07.2017 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщено відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.29 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773) передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку (далі Угода).

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_1 визначена ст. 4 Угоди. Відповідач був прийнятий державою Україна на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб та підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону № 3773 та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону № 3773 та вищезазначеною Угодою. Однак, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

Колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не приймалось рішення про застосування до відповідача процедури реадмісії, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому відсутні правові підстави примусового видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 за межі України.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 167, 183-7, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2017 року у справі № 308/6666/17, скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 27.09.2017 року