Справа № 813/238/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7949/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку, вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.01.2017р. позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати недійсними та скасувати винесені відповідачем ОСОБА_3 обєднаною державною податковою інспекцією /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 25.11.2016р.;

податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.11.2016р.;

рішення № НОМЕР_2 від 25.11.2016р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.5-8, 56-57).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані винесені відповідачем ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 25.11.2016р., податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.11.2016р., рішення № НОМЕР_2 від 25.11.2016р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с.103-105).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл., яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.109-112).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, будучи субєктом господарювання та перебуваючи протягом 01.01.2013р.-01.07.2015р. на спрощеній системі оподаткування (свідоцтво платника єдиного податку ІІ групи), позивач упродовж 2014 року отримав дохід від роздрібної торгівлі компютерним та периферійним устаткуванням, програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах в розмірі 1074786 грн. 61 коп., чим перевищив допустимий обсяг доходу (1000000 грн.) та порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування.

За таких умов позивач занизив за період 01.01.2014р.-31.12.2014р. суму чистого доходу на 74786 грн. 61 коп., у звязку з чим йому донараховано єдиний податок (ставка 15 відсотків) в розмірі 11217 грн. 99 коп. та єдиний внесок (ставка 34,7 відсотка) в розмірі 25950 грн. 95 коп.

Причиною заниження чистого доходу є віднесення до такого власних готівкових коштів, що були внесені на банківським рахунок Фізичної особи-підприємця /ФОП/ ОСОБА_4, самим позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 був зареєстрований 03.09.2012р. фізичною особою-підприємцем (а.с.71), протягом 01.01.2013р.-01.07.2015р. здійснював господарську (підприємницьку) діяльність на спрощеній системі оподаткування відповідно до свідоцтва платника єдиного податку ІІ групи (ставка податку 20 відсотків) (а.с.72).

Станом на 25.06.2015р. вчинено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 (а.с.82, 83-86).

Відповідачем ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. проведено протягом 27.10.2016р.-02.11.2016р. документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 26.10.2016р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 26.10.2016р., за результатами якої складено Акт перевірки № 4262/13-03/НОМЕР_3 від 09.11.2016р. (а.с.9-25).

На підставі вказаного Акта перевірки податковим органом прийнято наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 25.11.2016р. щодо збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку на 16826 грн. 99 коп., в тому числі 11217 грн. 99 коп. за податковим зобовязанням та 5609 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.27);

податкову вимогу № Ф- від 25.11.2016р. про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на суму 25950 грн. 95 коп. (а.с.28);

рішення № НОМЕР_2 від 25.11.2016р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 2595 грн. 10 коп. (а.с.58).

Висновки проведеної перевірки ґрунтуються на тому, що згідно представлених банківських виписок по банківському рахунку та банківської довідки позивач упродовж 2014 року отримав дохід від роздрібної торгівлі компютерним та периферійним устаткуванням, програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах в розмірі 1074786 грн. 61 коп., чим перевищив допустимий обсяг доходу (1000000 грн.) та порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування.

В обґрунтування такого висновку податковий орган покликається на те, що відповідно до норм Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затв. постановою НБУ № 492 від 12.11.2003р., поточні банківські рахунки для фізичних осіб-резидентів поділяються на: поточні рахунки фізичних осіб-підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності, та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Тобто, власні кошти, внесені на розрахунковий рахунок, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, включаються до складу доходу ФОП-платника єдиного податку.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи доведено отримання ФОП ОСОБА_4 поворотної фінансової допомоги строком на один рік на загальну суму 191000 грн. згідно договорів від 28.09.2014р. та від 29.09.2014р. Отримані кошти були покладені позивачем на власний банківський рахунок та використані на закупівлю товару. Також на виконання укладених договорів отримані кошти своєчасно повернуті позивачем позикодавцю.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Матеріалами справи стверджується, що між позивачем та ОСОБА_5 укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 28.09.2014р. на суму 149000 грн. і № 2 від 29.09.2014р. на суму 42000 грн. (а.с.30-33).

Позичені кошти в загальному розмірі 191000 грн. отримані ФОП ОСОБА_4 від позикодавця готівкою.

У подальшому 30.09.2014р. грошові кошти в розмірі 190098 грн. 10 коп. були внесені позивачем на свій банківський рахунок (платіжне доручення № @2PL395148 від 30.09.2014р. а.с.35) та використані для розрахунку за придбані товари у ТзОВ «Медіа-Вест» (платіжне доручення № 17 від 30.09.2014р. а.с.34).

Також позивачем представлені письмові розписки про повернення позичених коштів (а.с.61-64, 95, 96).

Разом з тим, на думку колегії суддів, позивачем не доведено тої обставини, що внесені 30.09.2014р. ФОП ОСОБА_4 на власний банківський рахунок готівкові кошти в розмірі 190098 грн. 10 коп. є поворотною фінансовою допомогою, що стверджується наступним.

Відповідно до вимог Податкового кодексу /ПК/ України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 - поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

пп.1 п.292.1 ст.292 - доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

пп.3 п.292.11 ст.292 - до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Виходячи із буквального визначення поворотної фінансової допомоги, слідує, що така операція повинна бути чітко ідентифікована у платіжних документах платника єдиного податку.

Натомість, у розглядуваному випадку сума коштів в розмірі 190098 грн. 10 коп. надійшла на банківський рахунок ФОП ОСОБА_4 з призначенням платежу «готівкові надходження обігових коштів» (а.с.35).

У подальшому будь-які зміни в платіжні документи для ідентифікації вказаних коштів як поворотної фінансової допомоги позивачем не вносилися.

Під час проведення перевірки позивачем не були представлені договори про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 28.09.2014р. та № 2 від 29.09.2014р. (а.с.30-33).

Також у своїх запереченнях до акту перевірки ФОП ОСОБА_4 вказав на те, що 30.09.2014р. він здійснив готівкове надходження обігових коштів на поточний рахунок, які не є доходом, що він може засвідчити договором про поворотну фінансову допомогу (а.с.29). До цих заперечень будь-яких підтверджуючих документів ним не долучено.

За таких обставин відповідачем правомірно зараховані вказані кошти до складу доходу платника єдиного податку.

З наведеного слідує, що ФОП ОСОБА_4 як платником єдиного податку перевищено за 2014 рік обсяг доходу на суму 74786 грн. 61 коп. (1074786 грн. 61 коп. 1000000 грн.), що, у свою чергу, потягло за собою донарахування єдиного податку (ставка 15 відсотка) на суму 11217 грн. 99 коп.

Окрім цього, відповідно до приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

п.4 ч.1 ст.4 - платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

п.3 ч.1 ст.7 - єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

ч.11 ст.8 - єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки, проведеною перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотків, за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. виявлено заниження чистого доходу в сумі 74786 грн. 61 коп., тому відповідачем донараховано позивачу єдиний внесок на загальну суму 25950 грн. 95 коп.

Відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р. (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

п.2 розділу VI - у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов'язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

п.3 розділу VI - органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

п.1 розділу VII - за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

пп.3 п.2 розділу VII - за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

За таких обставин податковим органом вірно застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2595 грн. 10 коп. за донарахування відповідним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що податковим органом підставно і обґрунтовано збільшено суму грошових зобовязань з єдиного податку, визначено недоїмку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також застосовані штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог пп.291.4.2 п.291.4 ст.291, п.292.1 ст.292, пп.293.4.1 п.293.4 ст.293 ПК України, п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку, вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

В частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів враховує, що згідно вимог ч.2 ст.94 КАС України у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони-субєкта владних повноважень судовий збір з іншої сторони не присуджується.

За наведених обставин сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з іншої сторони.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку, вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8