Справа № 2-а-787/10
Суддя: Чебанов О. О.
Дата ухвалення: 2010-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2а-787/10

28 квітня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд в складі головуючого судді Чебанова О.О. при секретарі Матус Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про визнання незаконною відмову у виплаті коштів на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 роки, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнення недоотриманих коштів. В обґрунтування заявлених вимог вказав на те, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії передбачена щорічна компенсаційна виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок, тому він змушений звертатися до суду для захисту своїх конституційних прав. Прохав визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Приморського району недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2005, 2007-2008 роки в сумі 7994,90 гривень.

Позивач у письмовій заяві підтримала позовні вимоги, прохала позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу в його відсутності, надіславши заперечення. В останніх прохав відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що допомога виплачувалась згідно діючого законодавства.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії від 01.12.2004 року, тому має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Так, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачується особам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального Закону розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Між тим, з моменту прийняття вказаної постанови № 836 від 26 липня 1996 року встановлені нею розміри щорічної допомоги залишалися незмінними до 2005 року, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до п.2 Указу Президента України «Про єдиний державний реєстр нормативних актів» від 27.06.1996р. стосовно преюдиції нормативних актів.

Таким чином, оскільки до 01 січня 2006 року правова норма про розмір щорічної допомоги на оздоровлення, встановлена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була діючою, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", „Про Державний бюджет України на 2005 рік", а не Постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Дійсно, п.30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію абзаців 2-7 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

09 липня 2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Конституційний Суд України зазначив, що положеннями Закону України „Про Державний бюджет У країни на 2007 рік" не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були вигнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону Україні: "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих акт; України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими особам постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, повинен був нарахувати та виплатити щорічну компенсацію на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 роки, тому у зазначений період неправомірність дій відповідача є очевидною, а порушене право позивача на отримання компенсації на оздоровлення в цей період підлягає поновленню.

У задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача недоплаченої суми на оздоровлення у визначеній позивачем грошовій сумі суд вважає необхідним відмовити, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування допомоги замість органу, якому надані такі повноваження.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на пропущення позивачем строку для звернення з позовом до суду, оскільки відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, а позивач звернувся до суду з вимогами про виплату компенсаційної допомоги на оздоровлення. Згідно з ч.3 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст.. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 8, 9, 10, 11, 88, 159, 116, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Приморського району про відмову ОСОБА_1 в виплаті у 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 роках щорічної компенсації на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Приморського району м. Маріуполя зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної компенсації на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 роках, з урахування фактично сплаченого.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Донецької області через Приморський районний суд протягом 20 днів після подачі заява на апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів після проголошення постанови.

Суддя: