Справа № 817/2130/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 817/2130/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" травня 2017 р. у справі за позовом Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказав, що за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 36 963,22 грн. Зазначив, що дана податкова заборгованість виникла по орендній платі з фізичних осіб. Проте, позивач заборгованості не сплатив.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) кошти на суму податкового боргу у розмірі 36 963,22 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з індивідуальної картки платника за період 2016 року слідує, що в 2016 році ОСОБА_3 було сплачено до бюджету 40 960,00 грн., хоча частина цих коштів була зарахована на зменшення боргу минулих років. Вказав, що таке списання суперечить даним індивідуальної картки платника за період 2015 року, згідно якої у відповідача була відсутня заборгованість до 30 листопада 2015 року, і донарахована сума недоїмки на суму 9 263,99 грн. Таким чином, станом на день звернення позивача до суду із позовом за відповідачем існує переплата в розмірі 3 996,78 грн.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14.11.2016 за ОСОБА_3 рахується заборгованість по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 36963,22 грн. (а.с.4), в тому числі:

- основний платіж в сумі 36 490,77 грн., що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями з орендної плати з фізичних осіб від 30.06.2016, №1173313-17, від 09.06.2016 №198, від 24.09.2015 №1460-17/2;

- пені в сумі 472,45 грн.

Встановлено, що вказана заборгованість підтверджується також витягом з інтегрованої картки платника податків по орендній платі з фізичних осіб (а.с.6-9).

Оскільки зазначена заборгованість ОСОБА_3 добровільно не сплачена, податковий орган звернувся з позовом про стягнення податкового органу у судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 станом на день вирішення спору добровільно не сплатив Рівненській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованості по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 36 963,22 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як зазначено в підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки відповідач у встановлені Податковим кодексом України строки узгоджену суму податкового зобов'язання у повному обсязі не сплатив, то сума заборгованості є податковим боргом.

Зі змісту пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Встановлено, що у зв'язку з несплатою податкового боргу позивачем надіслано на адресу відповідача податкову вимогу від 01.09.2016 №9443-17, однак податкові зобов'язання залишилися не погашеними у повному обсязі (а.с.5).

Суд не бере до уваги твердження відповідача викладені апеляційній скарзі, оскільки згідно інтегрованої картки платника з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік заборгованість на початку року становить 9263,89 грн. Платником податків протягом 2016 року сплачено до бюджету 8980,00 грн. Нараховано платнику податків 15.08.2016 - 16099,16 грн. та 29.08.2016 - 20107,72 грн., що відображено в інтегрованій картці платника податків.

Пунктом 87.9 ст.87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникненння незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Сплачені платником податків до бюджету кошти відповідно до вимог п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України зараховувалися на погашення податкового боргу з орендної плати фізичних осіб.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на дату подання позову до суду податковий борг з орендної плати з фізичних осіб виник у ОСОБА_3 в результаті несплати протягом 2015-2016 податкових зобов'язань в сумі 36963,22 грн., а тому вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган має право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження сплати ним суми заборгованості станом на день вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції належним чином з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч