Справа № 819/397/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6491/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №819/397/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області щодо не проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обовязків. Зобовязати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обовязків. Зобовязати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку, що стався 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обовязків.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року клопотання представника відповідача задоволено. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що при винесенні ухвали судом першої інстанції не були враховані положення ч. 2 ст. 99 КАС України, якою передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Апелянт просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 та направити адміністративну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини другої статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2014 р. в ході затримання підозрюваного ОСОБА_1 отримав травму у вигляді закритого перелому основної фаланги першого пальця правої кисті. 18.09.2014р. з метою встановлення ходу досудового слідства у кримінальному провадженні, позивач звернувся в слідчий відділ Тернопільського МВ де стало відомо, що кримінальне провадження за даним фактом відсутнє. 08.10.2014 р. призначено службове розслідування за результатами якого складено висновок, який ним окремо не оскаржувався.

Не погоджуючись із тим, що остаточне питання щодо можливого отримання ним травми під час виконання службових обовязків в зоні АТО, може бути вирішено тільки після прийняття рішення органами слідства у кримінальному провадженні № 0002467, ОСОБА_1 неодноразово звертався із відповідними листами з вимогою вчинити дії, відповідно до встановленого порядку розслідування нещасного випадку, що стався під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обовязків.

Відносини, які виникли у даному спорі регулюються Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України затверджений наказом МВС України №1346 від 27.12.2002 року.

17 лютого 2017 року позивач вперше звернувся із заявою, в якій просив відповідно до п. 3.19 Порядку провести розслідування нещасного випадку.

Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області дано відповідь №29 від 24.02.2017 року в якій зазначено, що остаточне рішення у вищевказаному кримінальному провадженні не прийнято, тому вирішити питання з приводу проведення розслідування нещасного випадку не можливо.

Відповідно до пункту 3.19 Порядку, нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосередньо керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси.

З матеріалів справи встановлено, що заява про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем була подана 17 лютого 2017 року.

Відповідь на вказану вище заяву, відповідачем була надана 24 лютого 2017 року, якою відмовлено у проведенні розслідування нещасного випадку.

Відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України затверджений наказом МВС України №1346 від 27.12.2002 року за фактом травмування розслідування нещасного випадку не проведено, а у проведенні такого розслідування відмовлено листом №29 від 24 лютого 2017 року, тому строк звернення до адміністративного суду позивачем не був пропущений.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом у зв'язку із чим такий прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, чим фактично позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст. 6 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що зумовлює її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 41, ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 204, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №819/397/17 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складений 26 вересня 2017 року.