Справа № 2-а-1231/10
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1231/10
Провадження № 2-а-1231/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2010 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради, треті особи Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, про визнання дій противоправними та зобовязання до виплати сум,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він був евакуйований із зони відчуження у 1986 р., і віднесений до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перебуває на обліку у відповідача та отримує додаткові виплати у вигляді щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено йому в перерахунку сум зазначених щорічних виплат за 2007-2009 р.р., оскільки, законодавством передбачений більш високий розмір цих виплат, який слід розраховувати із законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати на відповідний період. Після уточнення позовних вимог просить визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача виплатити недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 р.р. в розмірі 4539 грн. 74 коп.

Позивач до суду не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на 2007 та 2008 роки законами України «Про державний бюджет» на відповідні роки (2007, 2008 р.р.) були зупинені компенсаційні виплати, розраховані від мінімальної заробітної плати. Щорічна допомога на оздоровлення у 2007-2008 р.р. виплачувалася позивачу відповідно до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що цілком відповідає законодавству. Вважає, що вимоги позивача є такими, що заявлені після спливу строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України, в звязку з чим, наполягає на відмові в позові через пропущення встановленого законом строку для звернення до суду.

Представники третіх осіб в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації надійшли заперечення, в яких вказано, що в позові просять відмовити, справу слухати у відсутності представника, при цьому зазначено, що Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органом, який на підставі розпоряджень про призначення допоміг або компенсацій Московського управління праці та соціального захисту населення проводить нарахування, оформлення виплатних документів і їх подальшу відправку до відділів звязку та банківських установ.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, так як евакуйована із зони відчуження у 1986 році, що підтверджується наданою копією посвідчення та відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.91 р. в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам 1 та 2 групи 5 мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи, дітям інвалідам 4 мінімальні заробітні плати,учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії 3 мінімальні заробітні плати, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, 3 мінімальні заробітні плати.

Згідно п. 30 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України положення закону, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 09.07.2007 р. щодо спірних правовідносин.

Згідно п. 28 розділом II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 р. дія ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 та п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Враховуючи положення ч.2 ст. 152 Конституції України вказані норми законів втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 22.05.2008 р. щодо спірних правовідносин.

Позивач звернувся у листопаді 2008 р. письмово до відповідача з клопотанням про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 -2008 р.р., на що відповідач дав письмову відмову (а.с.7-8, 9-10).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, відповідач при нарахуванні зазначених виплат керувався Постановою КМ України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи».

Суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 р., 2008 р. та 2009 р. відповідно до ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, так як відповідачем неправомірно застосовуються положення підзаконних нормативних актів, а саме, вищезазначених постанов Кабінету Міністерства України, якими звужується зміст та розмір соціальних гарантій, встановлених законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.п.2,3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту.

Із зазначеного вбачається, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів соціальних виплат.

Тому суд вважає, що при призначенні позивачу соціальних виплат відповідач повинен керуватись вимогами закону, який регулює спірні правовідносини, а не постановами Кабінету Міністрів України, які повинні передбачати лише порядок обчислення таких виплат, не змінюючи при цьому їх розміру, встановленого законом.

Відповідно до ч.7 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.5 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за їх місцем проживання органами соціального захисту населення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено в задоволенні вимог позивача про перерахунок зазначених соціальних виплат.

Відповідачем ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради заявлене клопотання про застосування строку позовної давності відповідно до ст. 99 КАС України.

Але суд вважає, що для застосування строку, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України, немає підстав, так як відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст.70 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси.

Позивач скористався таким правом і звернувся до відповідача з вимогою перерахувати допомогу у листопаді 2008 р., і після отримання відмови 04.11.2008 р. звернувся до суду з даним позовом 05.10.2009 р., тобто в межах строку, передбаченого ст. 99 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, так як позивач просить зобовязати відповідача виплатити недоотриману суму щорічної допомоги у розмірі 4539 грн. 74 коп., але такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування соціальних виплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та поновити права позивача, шляхом зобовязання відповідача до здійснення перерахунку нарахованих сум та їх виплати, замість стягнення невиплачених сум з відповідача.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання до виплати сум одноразової допомоги на оздоровлення в майбутньому. Відповідно до ст. 104 КАС України особа може звернутися до суду за захистом порушеного права, а на даний час відсутні підстави вважати, що в майбутньому права позивача будуть порушені відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської в м.Харкові ради здійснити ОСОБА_1 за 2007, 2008, 2009 роки перерахунок розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 3 мінімальних заробітних плат та здійснити виплату недоплачених сум.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня її оголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя - Я.М.Горбунова