Справа № 805/2258/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 р. Справа №805/2258/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Єнаківський металургійний завод»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про зобов'язання вчинити певні дії щодо внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Панченко Ю.В. - за дов. від 20.12.2016р.

від відповідача: Лисенко Є.А. - за дов. від 03.08.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством «Єнаківський металургійний завод» заявлено позов до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов'язання внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн. Під час судового засідання 12 вересня 2017 року суд постановив усну ухвалу про заміну неналежного відповідача Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на належного відповідача - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що всупереч нормам діючого законодавства України, з боку відповідача не було вчинено жодних дій, направлених на внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн.

Відповідач у письмових заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає що, не вносячи до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн., діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування. Вказує на те, що на теперішній час жодним нормативно-правовим актом не визначений механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Єнаківський металургійний завод» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00191193, перебуває на податковому обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Судом встановлено, що позивачем до податкового органу були подані податкові декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року, в якій зазначено, що сума бюджетного відшкодування складає 2950450 грн., за серпень 2014 року - 817676 грн., за вересень 2014 року - 282714 грн., за жовтень 2014 року - 1002865 грн., за листопад 2014 року - 53645880 грн., за грудень 2014 року - 127769050 грн., за лютий 2015 року - 515091 грн., за березень 2015 року - 30857209 грн., за квітень 2015 року - 57278413 грн., за травень 2015 року - 94034342 грн., за червень 2015 року - 93523115 грн. Позивач зазначає, що зазначені суми ПДВ утворились за рахунок сплачених шляхом банківських розрахунків з постачальниками товарів, робіт, послуг протягом поточних звітних періодів та попередніх податкових періодів. Податковий кредит було сформовано позивачем на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних у період часу з липня 2014 року по червень 2015 року. Відповідно до реєстру платіжних доручень позивачем упродовж липня 2014 року - червень 2015 було перераховано грошові кошти на користь контрагентів у якості оплати за отримані товари/послуги, у тому числі ПДВ, що крім того, підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Суд також встановив, що у період з 1 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2014 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2014 року, за результатами якої було складено акт від 22 жовтня 2014 року №1211/28-10-37-10/191193.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме пункту185.1 статті185, пункту 187.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті198 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за липень 2014 року на суму ПДВ 3535229 грн. та за серпень 2014 року, що підлягає зменшенню, підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на суму ПДВ 3535229 грн., яка підлягає зменшенню. Як зазначає позивач, він скористався наданим йому законодавством правом та подав відповідні заперечення до акту перевірки від 22 жовтня 2014 року, за результатами розгляду яких податковим органом було змінено висновок акт, а саме встановлено порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за липень 2014 року на суму ПДВ 2950450 грн. та за серпень 2014 року на суму ПДВ 126761 грн., що підлягає зменшенню, підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на суму ПДВ 2950450 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі акту перевірки від 22 жовтня 2014 року №1211/28-10-37-10/191193 та з урахуванням результатів розгляду заперечень податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2014 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 2950450 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у судовому порядку. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року № 805/8382/14-а, що залишена в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року було визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення від 25. листопада 2014 року № . Дана постанова набрала законної сили. Позивачу 29 жовтня 2014 року було відшкодовано 15855206 грн. ПДВ, а 30 січня 2015 року відшкодовано 584779 грн. ПДВ.

У період з 16 жовтня 2014 року по 19 листопада 2014 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за вересень 2014 року, за результатами якої було складено акт від 19 листопада 2014 року № 1360/28-10-37- 10/191193.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.3 статті 200, статті 201.10 статті 201, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за серпень 2014 року на суму 817676 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2014 року на суму ПДВ 817676 грн.

На підставі акту перевірки від 19 листопада 2014 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 грудня 2014 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 817676 грн. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року по справі № 805/1287/15-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року було визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення від 18 грудня 2014 року № . Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2016 року касаційну скаргу відхилено, а вищевказані судові рішення залишено без змін. Таким чином, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року по справі № 805/1287/15-а є такою, що набрала законної сили. Позивачу 28 січня 2015 року було відшкодовано 37421170 грн. ПДВ.

Судом також встановлено, що у період з 21 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року податковим органом була проведена камеральної перевірки даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за жовтень 2014 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 19 грудня 2014 року № 1555/28-10-37- 10/191193.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства України, а саме пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2014 року на суму ПДВ 282714 грн. та за серпень 2014 року, що підлягає зменшенню, підпункт 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року на суму ПДВ 282714 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі акта перевірки від 19 рудня 2014 року №1555/28-10-37-10/191193 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2015 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 262818 грн. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі № 805/771/15-а, що залишена в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року було визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2015 року № . Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2015 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою податкового органу. Таким чином, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі № 805/771/15-а є такою, що набрала законної сили. Позивачу 30 січня 2015 року було відшкодовано 18836169 грн. ПДВ.

У період з 19 січня 2015 року по 21 січня 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 25 січня 2015 року № 8/28-03-40/00191193.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства України, а саме пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, пункту198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за листопад 2014 року на суму ПДВ 1117285 грн. та за серпень 2014 року, що підлягає зменшенню, підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за листопад 2014 року на суму ПДВ 1117285 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі акта перевірки від 21 січня 2015 року № 8/28-03-40/00191193 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2015 року № /400/10/28-03-40, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 793981 грн. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 805/904/15-а, що залишена в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року було визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2015 року № /400/10/28- 03-40. Таким чином, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 805/904/15-а є такою, що набрала законної сили. Позивачу 27 лютого 2015 року було відшкодовано 49787719 грн. ПДВ.

У період з 21 січня 2015 року по 19 лютого 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2014 року, на підставі якої було складено акт від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00191193.

Актом перевірки встановлено порушення вимог підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року у сумі ПДВ 1116226 грн.

На підставі акту перевірки від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00191193 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 березня 2015 року № /1400/10/28-03-47, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1116226 грн. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року по справі № 805/1304/15-а, що залишена в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року було визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення від 24 березня 2015 року № /1400/10/28- 03-47. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 року касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а вищевказані судові рішення - без змін. Таким чином, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року по справі № 805/1304/15-а є такою, що набрала законної сили.

У період з 20 лютого 2015 року по 20 березня 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за січень 2015 року, за результатами якої було складено акт від 20 березня 2015 № 102/28-03- 47/00191193. Відповідно до висновків акту позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування за січень 2015 року на суму ПДВ 1359956 грн., яку було зменшено.

За результатами перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № /1248/10/28-03-40 від 04 серпня 2015 року, згідно із яким Позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 809428 грн. 78 коп. та застосовано штраф у розмірі 404714 грн. 39 коп. Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем у судовому порядку. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01. вересня 2015 року, ухваленого за результатами розгляду справи № 805/2944/15-а, податкове повідомлення-рішення № /1248/10/28-03-40 від 04 серпня 2015 року було визнано протиправними та скасовано. Постанова в апеляційному порядку оскаржена не була та набрала законної сили.

У період з 20 лютого 2015 року по 20 березня 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 9 квітня 2015 року № 125/28-03-47/00191193. Відповідно до висновків акту позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування за лютий 2015 року на суму ПДВ 1734576 грн., яку було зменшено.

За результатами перевірки податковим органом були винесені податкові повідомлення-рішення від 03 серпня 2015 року № /1241/10/28-03-40, згідно із яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 787274 грн. 95 коп. та застосовано штраф у розмірі 393636 грн. 97 коп. та № /1238/10/28-03-40, згідно із яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 483315 грн. 93 коп. та застосовано штраф у розмірі 241658 грн. 46 коп.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у судовому порядку. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, ухваленого за результатами розгляду справи № 805/2943/15-а, податкові повідомлення-рішення від 03 серпня 2015 року № /1241/10/28-03-40 та № /1238/10/28-03-40 були визнані протиправними та скасовані. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 805/2943/15-а залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 805/2943/15-а залишено без змін. Отже, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, ухвалена за результатами розгляду справи № 805/2943/15-а, набула законної сили. Позивачу 23 квітня 2015 року було відшкодовано 33913493 грн. ПДВ.

У період з 23 червня 2015 року по 30 червня 2015 року податковим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань достовірності визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок у банку за квітень 2015 року, за результатами якої була складена довідка від 6 липня 2015 року № 2/28-03-40/00191193, якою було підтверджено позивачем у декларації за квітень 2015 року бюджетне відшкодування у сумі 57278413 грн.

У період з 23 червня 2015 року по 22 липня 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за травень 2015 року, за результатами якої складено акт від 22 липня 2015 року № 33/28-03-40. Відповідно до висновків акту позивачем було завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за травень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 2877897 грн. 38 коп. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ в розмірі 2877897 гр. 38 коп. Зазначеним актом перевірки не встановлено порушень з боку позивача в частині відображення в декларації за травень 2015 року суми ПДВ в розмірі 94034342 грн., яка підлягає бюджетному відшкодуванню.

У період з 21 липня 2015 року по 7 серпня 2015 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за червень 2015 року, за результатами якої було складено акт від 7 серпня 2015 року № 52/28-03-40. Відповідно до висновків акту позивачем було завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 3847391 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ в розмірі 3847391 грн. Зазначеним актом перевірки не встановлено порушень з боку Позивача в частині відображення в декларації за червень 2015 року суми ПДВ в розмірі 93523115 грн., яка підлягає бюджетному відшкодуванню.

Крім зазначеного, судом встановлено, що Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 13 березня 2017 року за вхідним № 4245/9 отримало відповідь від Головного слідчого управління Служби Безпеки України від 7 березня 2017 року за вихідним № 6/1729 на запит від 26 січня 2017 року № 4741/10/28-10-47-06, в якому зазначено що листом Головного управління конррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки від 10 серпня 2015 року № 8/1/2-12080 поінформовано Державну казначейську службу України щодо тимчасового зупинення операцій з бюджетними коштами позивача та Публічного акціонерного товариства «Харцизький трубний завод» з метою проведення перевірочних заходів щодо здійснення зазначеними підприємствами операцій з бюджетними коштами на тимчасово окупованій території. На теперішній час щодо позивача перевірочні заходи тривають. Як зазначає відповідач у письмових запереченнях, листом від 16 березня 2017 року позивач повідомив відповідача, що 15 березня 2017 року керівництво товариства під натиском озброєних осіб було змушене залишити виробничі потужності та інше майно, розташоване у м. Єнакієво Донецької області.

Суд зазначає, що між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить зобов'язати внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обов'язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 Податкового кодексу України, пунктом 200.1 якої встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пункт 200.4 цієї норми визначає, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу , або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Тобто, зазначена норма надає право виключно платнику податків самостійно визначитись з направленням сум податку на додану вартість при його від'ємному значенні.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як зазначалось раніше, позивачем надані відповідні заяви до податкового органу у якості додатку до податкової звітності.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України 75.1 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений статтею 76 Податкового кодексу України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування, у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 200.15.1 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 200.15.2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Згідно з підпунктом 200.15.3 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, усі податкові повідомлення-рішення, прийняті контролюючим органом на підставі актів перевірки були оскаржені у судовому порядку та визнані протиправними та скасовані. Тобто, сума ПДВ є узгодженою та підлягає включенню до Тимчасового реєстру у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер, дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу, реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування, реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку, дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна), сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування, дата складення та вручення платнику податків акта перевірки, дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом, дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується, дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження, сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження, дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Внесення даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування посадовими особами відповідних органів здійснюється з дотриманням вимог законів щодо електронного підпису та електронного документообігу.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На підставі підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні».

Згідно пункту 56 підрозділ 2 розділу XX до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який визначає механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за формою згідно з додатком.

Пунктом 3 Порядку визначено, що формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Відповідно до пункту 4 Порядку орган ДФС вносить до Реєстру такі дані найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер, дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання), дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу, реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування, реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування, дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна), суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування, дату складення та вручення платнику податку акта перевірки, дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС, дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується, дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження, суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Таким чином, формування Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ, в розумінні зазначених норм чинного законодавства, покладене на органи державної фіскальної служби, тобто, є дискреційними функціями такого органу, що мають можливість надати повне або часткове визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Одночасно, суд зазначає, що обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З аналізу норм законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, вбачається, що відповідач, як орган владних повноважень, не виконуючи визначені законом дискреційні функції щодо внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації за декларацією позивача, діяв з порушенням закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Суд вважає неправомірним посилання відповідача на лист Служби безпеки України, оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом або рішенням органу владних повноважень, носить рекомендований характер для казначейської служби при здійснення бюджетного відшкодування, тоді як у спорі, що розглядається, мова йде про включення заяви до Тимчасового реєстру.

Суд також вважає неправомірним посилання відповідача на те, що на теперішній час виробничі потужності та інше майно позивача перебуває у незаконному володінні, тому, відповідно до вимог статті 189 Податкового кодексу України, така ліквідація розглядається як постачання активів за звичайними цінами, тому у позивача є право включити спірну суму ПДВ, заявлену до відшкодування, в рахунок майбутніх податкових зобов'язань з цього податку, оскільки, як зазначалось раніше, прийняття такого рішення є виключним правом платника податків та спонукання податковим органом прийняти будь-яке інше рішення є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації за деклараціями позивача з ПДВ в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням вищенаведеної оцінки судом ефективного засобу правового захисту, обраного позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у сумі 1600 грн. відповідно до платіжного доручення від 12 червня 2017 року № 450005108.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Єнаківський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов'язання внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн. задовольнити повністю.

Зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнаківський металургійний завод» суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462676805 грн.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Єнаківський металургійний завод» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 вересня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 29 вересня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.