Справа № 2-а-2041/10
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2041/10
Провадження № 2-а-2041/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2010 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Хмельковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення та праці Московської районної в м. Харкові ради, обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про зобовязання здійснити перерахунок та виплату належних соціальних виплат, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що він віднесений до 2-ї категорії, як громадянин, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році. За цих обставин має право на отримання різних пільг, компенсацій і допоміг, як постраждалий в наслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, яка складає з 01.01.2007р. 400грн. на місяць, з 01.04.2007р. 420грн. на місяць, 01.07.2007р. 440грн. на місяць та з 01.10.2007р. 460грн. на місяць. Фактично на даний час щорічна допомога на оздоровлення виплачена йому у сумі 75 грн. Таким чином, вважає, що його право порушене, просить позов задовольнити та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова забезпечити перерахунок належних йому соціальних виплат на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі 4539, 74 грн., які були нараховані в значно меншому розмірі, ніж це передбачено законом.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що відповідно ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України. Згідно з бюджетними призначеннями, і враховуючи вимоги статті 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допоміг, зокрема, у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, (із змінами внесеними постановою від 12.07.2005 р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою розмір доплати було збільшено). Розміри компенсацій на оздоровлення визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. В підпункт 11 пункту 28 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік текст ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в такій редакції: „Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 року № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці" у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомог, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі статті 99 КАСУ позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умов якщо цьому наполягає одна із сторін (стаття 100 КАСУ).

У зв'язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, Управління соціального захисту населення та праці Московської районної в місті Харкові ради наполягає на застосуванні судом зазначеної норми при вирішенні спору. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що центр підпорядковується головному управлінню праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації. Головним розпорядником коштів нижчого рівня є Головне управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації. Районні управління праці та соціального захисту населення здійснюють призначення та встановлюють суми належних соціальних виплат відповідно до діючого законодавства. В Харківської області існує дві системи виплат соціальних допоміг та компенсацій: централізована та децентралізована. Але і обох системах функції призначення належать виключно районним управлінням праці та соціального захисту населення, до компетенції яких входить визначення статусу та права. Також зазначили, що Центр не має право вносити зміни до будь-яких нормативно-правових актів або самостійно визначати розміри соціальних виплат. В звязку з чим просить суд в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має другу категорію, що підтверджується копією посвідчення серії Б №105311, виданого ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією, тобто є громадянином, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р., в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І та II групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії три мінімальні заробітні плати, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків три мінімальні заробітні плати, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні заробітні плати.

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39,41, 43, 44,45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.п. 13, 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V втратили чинність 09 липня 2007 року.

Згідно довідки ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2007 рік позивач отримав у розмірі 75 грн., за 2008 рік суму у розмірі 75грн., за 2009 рік у розмірі 75 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України, дії відповідача на момент виплати не можуть бути визнані неправомірними, оскільки він здійснював виплату на підставі діючого бюджетного закону та не мав повноважень застосовувати зупинені норми Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначено вище, 09.07.2007 рішенням Конституційного суду України визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в тому числі щодо зупинення норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком та допомоги на оздоровлення у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати.

Згідно заяви № 38 від 04.10.2007р., в звязку з прийняттям Конституційним судом України рішення № 6-рп/2007р. від 09 липня 2007року, щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.29, п.13,30 ст. 71 ЗУ «про державний бюджет України на 2007рік» ветеранська громадська організація «Ветерани війни інваліди Чорнобиля» просить перерахувати і виплачувати в Харківської області компенсації і допоміг у законодавчо встановлених розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної п6нсії за віком, як дорослим так і дітям, згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно відповіді № 6022 від 16.10.2007р. ОСОБА_2 обласний центр по нарахування та здійсненню соціальних виплат доводить, що компенсації виплати на оздоровлення ліквідатором ЧАЕС нараховуються та виплачуються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005року в затверджених розмірах, а саме інвалідам 1-ї та 2-ї групи 120грн.,3-ї групи 90 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження, включаючи дітей, - 75 грн. Також зазначили, що змінювати розмір тих чи інших виплат Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не уповноважений.

Таким чином, з 09.07.07 р. у разі звернення осіб про виплату їм щорічної разової грошової допомоги та щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, встановлених нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», органи соціального захисту населення не мають підстав відмовляти у здійсненні таких виплат, посилаючись на виплату допомоги у розмірах, встановлених бюджетним законом на 2007 рік, оскільки з моменту прийняття рішення Конституційним судом України норми цього закону втратили чинність та зобов'язані діяти на підставі Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюючи виплати у розмірах, встановлених саме цим Законом.

Отже суд, вважає, що оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положення п. 30, 13 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік, ця норма Закону втратила чинність, а тому на момент звернення організації Ветерани війни інваліда Чорнобиля, із заявою до відповідача про перерахунок щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік була чинна стаття 48 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Станом на 01 жовтня 2007 року мінімальна заробітна складає 460грн., таким чином суд, прийшов до висновку, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91, в редакції закону від 09.07.2007 р., як особа, евакуйована із зони відчуження у 1986 році на день виконання виплат (грудень 2007 року), у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, в редакції закону від 09.07.2007, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Як зазначено вище, позивачу у 2007 році була виплачена одноразова допомога на оздоровлення у в розмірі 75,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позов в частині зобовязання відповідача провести перерахунок і виплату належних позивачу соціальних виплат за 2007 рік відповідно до закону «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 1305 грн. за 2007 рік (460грн.*3-75= 1305) грн.

Також, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни в Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надано право Кабінету Міністрів України визначати розмір соціальних виплат.

У листопаді 2008 року позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп вії 22.05.08 року внесені до базових законів зміни Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними.

Зазначені виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

З 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильській АЕС, були постановлені певними нормами - Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесений змін до деяких законодавчих актів України", відповідно.

Таким чином, органи соціального захисту населення здійснивши у зазначений період виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб; що визначено діючим законодавством України. Отже, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах, встановлених частинами 5 статей І2-І5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтею 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Між тим, допомога на оздоровлення за 2008 рік була сплачена позивачу після 22.05.2008 року, а тому він має право на її отримання у розмірах, встановлених базовими законами, а саме, статтею 48 "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стосовно соціальних виплат позивачу у 2009 році суд дійшов до наступного.

Ні Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 за № 835, ні іншими Законами України в 2009 році не вносились зміни до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто, в 2009 році відповідачі повинні були діяти відповідно до приписів зазначених вище законів.

Згідно положень Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» мінімальна заробітна плата з 1 жовтня 2009 року становить 650 грн. на місяць; прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фактично дорівнює мінімальній пенсії за віком, з 1 квітня 2009 року становить 498 грн.

Таким чином, позивачу, як громадянину, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році, повинна бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення у 2009 році в сумі 1950 грн., з розрахунку 3 мінімальних заробітних плат (650 х 3= 1950). Зазначена допомога була нарахована у сумі 75 грн., однак, суд вважає, що щорічна допомога, яка повинна бути виплачена позивачу складає 1950-75=1875грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 75, 92 Конституції України, 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.91 р. в редакції закону від 09.07.07 р., ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07, ст.ст. 94, 99, 100, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради зробити відповідний перерахунок і розпорядження про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки відповідно до Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на день проведених у зазначені роки виплат і направити дані щодо належних виплат ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації для здійснення виплати.

Зобовязати ОСОБА_2 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до наданих Управлінням праці та соціального захисту населення Московської районної в м. Харкові ради даних.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2010 року.

Суддя Сиротников Р.Є.