Справа № 335/7749/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7749/17 2-а/335/352/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2017 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач, пенсійний фонд), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу";

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" з дати звернення, а саме з 20.09.2016 року та провести виплати з урахуванням вже виплачених сум.

У позові зазначено, що їй призначено пенсію на загальних підставах, проте вона має право на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу", від чого відповідач ухилився при розгляді заяви позивача про призначення пенсії та доданих до неї документів. Позивач намагалась вирішити зазначене питання у позасудовому порядку, проте у задоволенні її звернення було відмовлено. Вважає дії пенсійного фонду протиправними.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвалою суду від 30.06.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

14.07.2017 року від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов за змістом яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що за матеріалами пенсійної справи, стаж на посаді державного службовця складає 1 рік 2 місяці, стаж посадовою особою в органах місцевого самоврядування - 19 років 9 місяці 25 днів. Набутого стажу на посаді державного службовця позивачем недостатньо для призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу». Із зазначеного вбачається, що УПФУ діяло виключно у межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства і жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача.

У період з 14.07.2017 року по 11.08.2017 року включно суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П. перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Конституція України гарантує впевненість громадян у тому, що їхнє теперішнє становище не буде погіршено прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є її головним обов'язком (статті 1, 3 Конституції України). Усі люди є рівні у своїх правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень прав і свобод громадян за будь-якими ознаками (стаття 21, частина 1 статті 24 Конституції України).

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.08.2016 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є відповідач) та отримує пенсією за віком.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернулась до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя 20.09.2016 року. До заяви позивачем додано, зокрема, довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 20.09.2016 року за № 34/01/04-28.

Протоколом №3115 від 20.10.2016 року пенсійний фонд призначив з 02.08.2016 року ОСОБА_1 пенсію на загальних підставах у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

22.11.2016 року позивач звернулась до пенсійного фонду та проханням роз'яснити чому їй призначено пенсію не у відповідності до Закону України "Про державну службу".

06.12.2016 року у відповіді пенсійного фонду зазначено, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

06.06.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою (вх. № 155/К-9) про призначення та виплату їй (з моменту призначення пенсії) пенсії відповідно до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим Постановою КМУ від 14.09.2016 року №622 з урахуванням довідок про складові заробітної плати, що подавалися нею для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 19.06.2017 року № 155/К-9 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (розділ ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213) та на сьогоднішній день, не визначено механізму проведення такого перерахунку.

29.06.2017 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 БТ-І № 5766220, має загальний трудовий стаж 39 років 07 місяців 14 днів, з яких у період з 14.08.1995 року по 15.10.1996 року вона працювала на посаді державного службовця (1 р. 2 міс. 2 дн.), та з 16.10.1996 року по 29.08.2016 року посадовою особою в органах місцевого самоврядування (19 р. 9 міс. 25 дн). Загальний стаж - 21 рік 16 днів.

Статтею 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (чинного на момент звернення за призначенням пенсії) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Тобто, наявний у ОСОБА_1 трудовий стаж за роботу в органах місцевого самоврядування має бути зарахований до стажу, необхідного для призначення пенсії у відповідності до Закону України "Про державну службу".

У відповідності до Прикінцевих та Перехідних положень діючого Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року (п.1) та визнано таким, що втратив чинність: 1) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р.), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 вказаного розділу визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних положень діючого Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015року передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядок обчислення стажу державної служби визначається статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, частиною другою якої визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: 4) час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Аналогічна норма міститься і у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 (стаж з 01.05.2016 року по 29.08.2016 року).

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 року № 283.

Пунктом 2 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, законодавством, що діяло в період роботи позивача та законодавством, яке діє на теперішній час передбачено, що ОСОБА_1 має трудовий стаж більше 20 років, а тому період проходження служби в органах місцевого самоврядування має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця, на підставі Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Тому, дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" є протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу";

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" з дати звернення, а саме з 20.09.2016 року та провести виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, яка прописана за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, протягом 10 днів з дня отримання постанови, апеляційної скарги.

Суддя: І.П. Соболєва