Справа № 806/1546/17
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року м.Житомир справа № 806/1546/17

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: позивача, представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Спірідонової Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправним та скасування розрахунку №0004545 від 10.05.2017,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати розрахунок № 0004545 від 10 травня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.05.2017 № 0004545. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що відповідно до норм Закону України "Про автомобільний транспорт" і Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. N 879, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього. 10 травня 2017 р. старшим державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на 117 км а/д М-06 Київ-Чоп проведено габаритно - ваговий контроль автомобіля КАМАЗ, моделі 5511, реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якого встановлено перевищення вагових параметрів і складено розрахунок № 0004545 від 10 травня 2017 року. Останнім ОСОБА_3 нараховано плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 629,49 євро. Автомобіль Камаз, реєстраційний номер НОМЕР_1, марки 5511, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_3, проте до проведення перевірки та складання акту був переданий у тимчасове користування ОСОБА_5.

Також позивач указував, що розрахунок сформовано без урахування показника загальної відстані маршруту. Так, завантаження автомобіля Камаз відбулося у с. Шадура Володарсько - Волинського району, а місце зупинки, з метою проведення вказаної перевірки в акті зазначено - 117 км а/д М-06 Київ - Чоп, тобто на момент проведення перевірки автомобіль проїхав 70 км., а до місця розвантаження залишилося - 14 км. У оскаржуваному розрахунку плата за проїзд розрахована за запланований маршрут від м. Новоград - Волинський до м. Коростишів, 114 км. Однак, одночасне внесення плати і за пройдений і за запланований маршрут не передбачено.

За наведених обставин, позивач вважає, що розрахунок є протиправним, оскільки складний відповідачем внаслідок невірного встановлення суб'єкта відповідальності при складанні акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, застосування невідповідних показників та без дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

У судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, посилаючись на доводи позову і письмових пояснень по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі, з мотивів наведених у письмових запереченнях. Указала, що 10.05.17 здійснено зважування транспортного засобу позивача та встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у зв'язку з чим складено розрахунок № 0004545 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 629,49 євро. Габаритно - ваговий комплекс оснащений автоматизованою системою, яка за результатами проведено зважування видає чек, у якому фіксується дата, час проведення контролю, марка та номер транспортного засобу, осьові навантаження та ін., відтак розрахунок Управління Укртрансбезпеки в Житомирській області № 0004545 від 10.05.17 винесено в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, і, відповідно, є законним.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін і покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, з таких підстав.

Судом з'ясовано, що 10 травня 2017 року о 13 год. 31 хв. на автомобільній дорозі М -06 Київ - Чоп, 117 км, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі направлення на перевірку від 10.05.2017 № 017585, здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме транспортного засобу марки КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1, який належать позивачу.

Під час перевірки виявлено, зокрема, порушення вимог Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30, та ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у частині надання послуг з внутрішньо - вантажних перевезень без дозволу, який надає право на рух а/д України з перевищенням великовагових показників, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

За результатами перевірки складено акт АМ № 0070202 від 10.05.2016. Водій автомобіля ОСОБА_6 акт підписав.

Під час перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області проведено на а/д М-06 "Київ - Чоп" 117 км габаритно - ваговий контроль автомобіля КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1, результати якого зафіксовано довідкою від 10.05.2017 та сформовано чек зважування від 10.05.2017.

За змістом довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 10.05.2017 та чеку, результат вагового контролю автомобіля КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1, складав: навантаження на осі, тонн: 1) 3,8; 2)23,65, повна маса транспортного засобу 27,45, тонн.

На підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.05.2017 та чеку від 10.05.17, відповідачем складено акт № 0004545 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10 травня 2017 р.. У цьому акті зафіксовано, що зазначений транспортний засіб з вантажем - блок габро, перевищив осьові навантаження (нормативно допустиме: за одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, фактичне: 3,8 т, 23,65 т, відповідно).

Також відповідачем до акту від 10.05.17 № 0004545 складено розрахунок № 0004545 від 10.05.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким платнику ОСОБА_3 визначено до сплати 629,49 євро.

Вважаючи, що розрахунок № 0004545 від 10.05.2017 є протиправним і таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (зі змінами та доповненнями; далі - Закон № 2344-III).

Частиною першою статті 5 Закону № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

У відповідності до частини 14 статті 6 Закону № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III).

У розумінні статті 1 згаданого Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі ч. 1 ст. 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення наведено у статті 48 Закону № 2344-III.

За змістом частини першої указаної статті Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, згідно зі ч. 2 ст. 48 Закону № 2344-III, є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина 4 статті 48 згаданого Закону).

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30.

Абзацом першим пункту 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно зі пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

У відповідності до пп. 3 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. N 879 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 879), великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Водночас суд наголошує, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку N 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 згаданого Порядку).

Згідно зі п. 18 Порядку N 879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до п. 21 вказаного Порядку, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз.1 п. 28 Порядку N 879).

Аналізуючи зміст наведених правових норм суд дійшов висновку, що, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідно дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Подібного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 09.03.2017 в справі № 813/214/16.

Разом з цим суд ураховує, що пунктом 37 Порядку № 879 встановлено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт урегульована розділом V Закону № 2344-III.

Так, статтею 60 цього Закону передбачена відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарських штрафів за, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону (у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків).

Зміст наведених правових норм свідчить про те, що уся відповідальність за дотримання законодавства в сфері безпеки руху, заходів збереження автомобільних доріг загального користування, дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", покладається на водія та перевізника, але аж ніяк не на власника автомобіля (якщо останній не є перевізником).

У контексті наведено судом з'ясовано, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.04.2004 ОСОБА_3 є власником автомобіля марки "Вантажний Камаз 5511", 1988 року випуску, тип ТЗ "Самоскид - С". Як фізична особа - підприємець ОСОБА_3 не зареєстрований і будь-якої господарської діяльності щодо перевезення вантажу належним йому транспортним засобом не здійснює.

05 травня 2017 року позивачем (Позичкодавцем) та ОСОБА_5 (Користувачем) укладено договір позички транспортного засобу.

За умовами цього договору Позичкодавець передає Користувачу у безоплатне користування на строк 1 (один) місяць з дати підписання вказаного договору транспортний засіб та реєстраційні документи на нього: вид - КАМАЗ Вантажний 5511, 1988 року випуску; самоскид - С; державний номер - НОМЕР_1; об'єм двигуна 10850, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2.

Пунктом 3.1 договору від 05.05.17 визначено, що Позичкодавець передав об'єкт позички Користувачеві під час підписання цього договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 828 Цивільного кодексу України, договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 831 Цивільного кодексу України, якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею.

Таким чином, договір позички транспортного засобу, укладений між фізичними особами, а саме позивачем і ОСОБА_5, не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, відповідає вимогам Цивільного кодексу України та нотаріальному посвідченню не підлягав.

У судовому засіданні позивач пояснив, що автомобіль безоплатно дав у користування знайомому сина для привезення каменю.

ОСОБА_5, під час його допиту судом як свідка, указав, що 10 травня 2017 р. транспортний засіб, а саме КАМАЗ, який він попередньо взяв у користування в ОСОБА_3, використовував для власних потреб. Так як для виготовлення пам'ятника померлому родичу необхідно було привезти з Володарськ - Волинська камінь. Після того як було підібрано камінь належної якості для виготовлення пам'ятнику, він віз його з Володарськ - Волинського до м. Коростишів, однак його зупинили працівники поліції та Укртрансбезпеки. В момент зупинки він рознервувався та розгубився, а тому збрехав посадовим особам про те звідки їхав і заміть смт. Володарськ - Волинський назвав м. Новоград - Волинський.

До матеріалів справи долучені копії накладних, якими підтверджено відпущення 10.05.17 ТОВ "Літос" товару - блок "Габро" великогабарит, через ОСОБА_6. При цьому відомостей про перевізника накладна не містить.

Отже, 10 травня 2017 р. перевезення вантажу на належному позивачу транспортному засобі здійснювалось іншою особою.

Доказів на спростування наведеного відповідачем суду надано не було.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не є перевізником у розумінні вимог Закону № 2344-III, а тому приписи Закону та Порядку N 879 на нього не поширюються.

Також суд вважає, що відповідач, надаючи позивачу у спірних правовідносинах статус перевізника та нараховуючи йому плату за проїзд великовагових транспортних засобів, керувався припущенням, що власник транспортного засобу КАМАЗ 5511 одночасно є перевізником.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов переконання, що розрахунок № 0004545 від 10.05.17 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.05.2017 № 0004545, безпідставно складений Управлінням Укртранспезбеки у Житомирській області відносно позивача. Так як останній на момент проведення габаритно - вагового контролю автомобіля КАМАЗ 5511, реєстраційний номер НОМЕР_1, не був автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому ОСОБА_3 не повинен і не може нести відповідальність за результати діяльності іншої особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України», додаткове грошове обтяження особи державою є втручанням держави у право власності, гарантоване кожному статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Європейської Конвенції).

Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржене втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

З огляду на викладене, розрахунок № 0004545 від 10 травня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.05.2017 № 0004545, яким позивачу визначено до сплати 629,49 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області, не відповідає принципу верховенства права та підлягає скасуванню як протиправний.

Щодо визначення пройденої відстані, яка була врахована відповідачем при розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, то суд зазначає таке.

Як видно із розрахунку № 0004545 від 10.05.17, Управлінням Укртранспезпеки у Житомирській області плата за проїзд розрахована із урахуванням маршруту: м. Новоград - Волинський - м. Корростишів, пройдена відстань: 114 км.

У відповідності до п. 28 Порядку N 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно зі п. 30 цього ж Порядку, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд;Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31-1 Порядку № 879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

В пункті 16 Порядку № 879 закріплено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Таким чином, у разі здійснення перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, перевізник повинен внести плату за проїзд, що здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У судовому засіданні допитаний як свідок старший державний інспектор ВДК та НБТ Управління Укртранспезпеки у Житомирській області ОСОБА_7 пояснив, що маршрут та відстань перевезення вантажу з'ясовані з усних пояснень водія, оскільки під час перевірки жодних супровідних документів у нього не було.

Разом з цим, суд ураховує, що відповідно до пояснень ОСОБА_5, позивача і змісту накладної, вантаж - блок "Габро" відпущено у с. Шадура Володарсько - Волинського району Житомирської області, а не в м. Новоград - Волинський. Однак, відомостей щодо відстані перевезення накладна не містить, а водій в судовому засіданні підтвердив, що інформацію під час перевірки про місце завантаження надав помилкову.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Враховуючи положення наведених статей КАС України, а також принципи адміністративного судочинства, передбачені частиною 3 статті 2 КАС України, суд приходить до переконання, що спірний розрахунок плати за проїзд 10 травня 2017 р. у частині розрахункової величини - відстань перевезення не підтверджений належними та допустимими доказами.

Водночас слід указати, що суд, перевіряючи обґрунтованість проведення розрахунків плати за проїзд, не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та самостійно розраховувати таку плату, тому встановлена не відповідність даних щодо пройденої відстані, які використовувались при розрахунках, має наслідком скасування оскаржуваного розрахунку в цілому.

Таким чином, суд вважає, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування здійснено відповідачем без дотримання Порядку № 879, відтак оскаржуваний розрахунок № 0004545 від 10.05.17 є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що зважування проведено не на належному пристрої, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що габаритно - ваговий контроль транспортного засобу автомобіля КАМАЗ 5511, реєстраційний номер НОМЕР_1, працівниками Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області проведено на засобі вимірювальної техніки "Ваги пересувні автомобільні CHEKLODE FREEWEIGH", який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірюваної техніки за номером У2570-07 та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92, про що свідчать копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки № 34-00/3953 від 29.07.2016 (чинне до 29.07.2017) та сертифікату затвердження типу засобу вимірювальної техніки серії А № 004666, виданого 21.11.07 за № UA-MI/І-2195-2007.

Беручи до уваги наведене та встановлені в судовому засіданні факти, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, а позов таким, що належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 640,00 грн (квитанція № 1 від 30.05.2017) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати розрахунок № 0004545 від 10 травня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.05.2017 № 0004545, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на користь ОСОБА_3 640,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 12 вересня 2017 р.