Справа № 806/843/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 806/843/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника позивача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов'язання здійснити внесення змін до актового запису про шлюб ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов'язання здійснити внесення змін до актового запису про шлюб №92 від 21.06.1975 р.

В обґрунтування позову вказала, що вважає себе за національністю етнічним поляком, оскільки її сім'я сповідувала римо-католицьку віру, у зв'язку із чим звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб, а саме просила змінити національність нареченої з "українка" на "полька". Однак висновком № 11 від 04.03.2017 року Коростишівського РВДРАЦС ГТУЮ Житомирської області було відмовлено у здійсненні змін до актового запису з мотивів зазначення різної національності батьків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів заслухавши представника позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №92 від 21.06.1975 р., а саме: виправити національність нареченої з "українка" на "полька". Проте висновком Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 04.03.2017 року позивачу було відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб, у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та з тим, що в актовому записі про народження заявниці зазначена різна національність батьків.

Вважаючи вказану відмову неправомірною ОСОБА_3 звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у внесенні змін до актового запису про шлюб ОСОБА_3 відповідач діяв у межах та у спосіб, встановлений діючим законодавством, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 1 липня 2010 року №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01. 2011 за №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064 (далі - Порядок №1064).

В силу положень статті 49 Цивільного кодексу України та статі 2 Закону№2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відтак, відомості про походження фізичної особи вносяться до акта цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту статті 1 Закону №2398-VI цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 6 Закону №2398-VI визначені повноваження відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 статті 6 Закону №2398-VI зокрема закріплено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Як зазначено в частинах 1-3 статті 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону №2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Частинами 2-4 статті 22 Закону №2398-VI встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

В свою чергу, порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Розділом ІІ Правил №96/5.

Згідно із пунктом 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил №96/5 визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Судом встановлено, що на підтвердження свого етнічного походження позивач посилається на актовий запис про народження, згідно якого у графі національність батька ОСОБА_4 зазначено "поляк", а національність матері ОСОБА_4. "українка", проте суд вірно вказав, що позивач не вказує на помилку, допущену відповідачем при реєстрації шлюбу позивача, а аргументує свій позов лише бажанням реалізації права на самовизначення за етнічним походженням.

Разом з тим, позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що під час складання документів (про народження та шлюб) було помилково зазначено національність позивача, а вказані документи не містять ознак виправлень чи підчищень.

В актовому записі про народження позивача зазначені різні національності, батько - поляк, мати - українка, разом з тим, в актовому записі про шлюб позивача вбачається, що вона під час отримання паспорта громадянина України прийняла національність "українка".

Дослідивши оскаржуваний висновок, суд погоджується з обґрунтованістю його доводів та вважає його таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що позивач помилково ототожнює такі поняття як "внесення змін до акту цивільного стану" та "встановлення певних фактів, що мають юридичне значення", у даному випадку - встановлення приналежності особи до певної національності.

Суд зауважує, що обставини, які б підтверджували його приналежність до польської національності, можуть бути предметом розгляду суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства (про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав). Отже, позивач, якщо вважає за необхідне встановити той факт, що він та його родичі є поляками за національністю, вправі звернутись до місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства; рішення суду за результатами розгляду справи, якщо ним буде встановлено цей факт, буде беззаперечним доказом та підставою для органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до відповідних актових записів.

Проте, на час розгляду зазначеної справи позивачем не було додано до матеріалів справи рішення місцевого суду у порядку цивільного судочинства (стаття 234 Цивільного процесуального кодексу "Окреме провадження") про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: про встановлення того, що ОСОБА_3 за національністю є полькою.

Враховуючи те, що відповідач є суб'єктом владних повноважень та при здійсненні своїх владних управлінських функцій зобов'язаний додержуватися чинного законодавства, яке визначає його повноваження, колегія суддів вважає, що відмова Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у внесенні змін до актового запису про шлюб ОСОБА_3 №92 від 21.06.1975 року щодо зміни національності нареченої з «українка» на «полька» у зв'язку з відсутністю правових підстав для внесення змін, викладена у висновку №11 від 04.03.2017 року, є законна та обґрунтована, оскільки внесення змін до них відділом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» має бути за наявності достатніх підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому позовні вимоги є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Б.С. Моніч

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" вересня 2017 р.