Справа № 759/16084/16-а
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/70/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва
у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.
при секретарі Шелудько В.В.
за участю позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Орлова О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Півня Євгенія Олексійовича інспектора 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
У листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до інспектора 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві Півня Є.О. з вимогою скасувати постанову від 14.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), за вчинення якого на нього було накладено штраф в розмірі 425 грн. 00 коп. та з вимогою визнати дії вказаного інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві по складанню зазначеної вище постанови незаконними.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що із постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 14.11.2016 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN KADDY» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп (19 км.) та при перевірці документів не мав при собі поліса (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно відповідачем складена вище вказана постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 425 грн. Проте, він вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки під час її винесення не дотримано вимоги ст.7, ч.1. ст.9, ст. ст. 23,245,247,280 КУпАП. Крім того, жодних доказів того, що він порушив правила дорожнього руху інспектор не надав. Насправді, страховий поліс він не відмовлявся пред`явити інспектору.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування.
Інспектор 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві Півень Є.О. у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав.

Представник Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які оголошував у судовому засіданні та які містяться в матеріалах цієї справи (а.с.44-47).
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що постановою інспектора патрульної служби роти № 2 батальону № 2 лейтенанта поліції Півня Е.О. серії АР №289952 від 14.11.2016 року позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 14.11.2016 року о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN KADDY» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп (19 км.), та при перевірці документів не мав при собі поліса (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 4).
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП).

За змістом ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також п.п. «ґ» п.2.1. ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

П. 2.4. ПДР передбачено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Судом встановлено, що позивач 14.11.2016 року в м. Києві на автодорозі М-06 Київ-Чоп (19 км.), керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN KADDY» державний номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів, на вимогу працівника поліції не надав поліса (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як такий обов`язок регламентовано п. 2.4. ПДР.

Надаючи пояснення в судовому засіданні позивач зазначив, що не відмовлявся пред`явити страховий поліс, однак жодних пояснень чому так його і не надав на вимогу працівника поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків, суду вказати не зміг.
Отже, враховуючи вимоги п.2.1. ПДР, який вказує на обов`язок водія транспортного засобу такий документ, як поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надавати на вимогу працівника поліції та бездіяльність ОСОБА_1 щодо такої подачі полісу працівникам поліції, в сукупності з іншими поясненнями сторін та наданими доказами вказує на вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, зокрема п.п. 2.1.ґ. Посилання позивача, як неправомірні дії відповідача під час виконання ним своїх службових обов`язків, на вимогу інспектора патрульної служби здійснити дії по встановленню стану алкогольного сп`яніння водія, чи технічного стану автомобіля позивача, тощо не вказують на неправомірність дій останнього по вимозі надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки саме такі повноваження і обов`язки мають працівники патрульної поліції.
Окрім того, ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що «На території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху .

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 ст. 21 Закону, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом».

Суд враховує і те, що при перевірці доданої до позову копії страхового полісу АЕ №6737782, в централізованій базі даних моторно транспортного страхового бюро України вказаний поліс визначений страховиком як втрачений бланка додатковий пошук за номерним знаком автомобіля, не дав результатів (додаток №2) (а.с.48).

Також слід зазначити і те, що при розгляді касаційної скарги по справі К/800/9435/17 (К/800/13010/17) було зроблено правовий висновок, який полягає в тому, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а не виконання свого обов`язку та не пред`явлення для перевірки полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, вказує на правомірність винесеної постанови інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки подальше виконання вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред`явлення страхового полісу не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративніправопорушення (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року).

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП посадова особа органів Національної поліції має право, зокрема, розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідач - інспектор патрульної служби служби роти № 2 батальону № 2 лейтенант поліції Півень Е.В. є посадовою особою Національної поліції.
Отже, відповідач мав всі законні підстави скласти постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП (з останніми змінами, внесеними згідно з Законом України № 596-VІІІ від 14.07.2015) та п. 2 розділу 3 Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Також відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена відповідачем з дотриманням положень чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що постанова не відповідає положенням ст.7, ч.1. ст.9, ст. ст. 23, 245, 247, 280 КУпАП, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки постанова є правомірною та такою, що винесена з дотриманням норм чинного законодавства, як дії відповідача по складанню вказаної постанови про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. 126 ч. 1, 283, 289, 284 КУпАП, ст. 2, 6-10, 17, 104, 158-163, 171-2 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Півня Євгенія Олексійовича інспектора 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення є остаточним та оскарження не підлягає.
Суддя