Справа № 448/1715/16-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1715/16-а
Провадження № 2-а/448/41/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.07.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук Андрій Васильович, про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

Представник позивача 21.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука А.В. від 07.12.2016року у справі про порушення митних правил №4855/20908/16 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 12.02.2016р. о 00:31год. позивач ОСОБА_1 згідно баз даних ЄАІС ДФС України ввіз на територію України в митному режимі «транзит» через митний поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС транспортний засіб для особистого користування автомобіль марки «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1. який зареєстрований на території Польщі.

Вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України є незаконним, протиправним та необґрунтованим і підлягає скасуванню вступних підстав.

Вказує, що адміністративний матеріал складений та розглянутий з порушенням процесуальних вимог. Так, постанова в справі про порушення митних правил, що винесена 07.12.2016р. є грубим порушенням, зі сторони відповідача, оскільки суперечить вимогам ст.525 МК України, згідно якої справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Крім того, посадовою особою були порушені вимоги ст.489 МК України, згідно якої посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані.

Окрім того, зазначає, що статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу. - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, не зазначене в цьому переліку, а отже не може вважатися триваючим, оскільки пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 МК України строки доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на 10 діб і вважається вчиненим та закінченим по суті на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст. 95 МК України. Таким чином, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, в даному випадку правопорушення було вчинене і закінчене по своєму складу ОСОБА_1 23.02.2016р., отже і строк накладення адміністративного стягнення за дане порушення митних правил могло бути накладено не пізніше 6 місяців з дня його вчинення, тобто не пізніше 23.08.2016 р.

Крім того зазначає, що контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах "транзит" та «тимчасове ввезення" здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів. Це дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та вчиненого у зв'язку з цим, порушення, визначеного ст.470 МК України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення. Шляхом проведення перевірки баз даних САІС Держмитслужби України, митний орган міг і був зобов'язаний встановити дане порушення своєчасно. А тому незрозуміло з яких причин митний орган тривалий час грубо ігнорував вимоги законодавства, не виконував свої службові обов'язки, що призвело до умисного пропущення термінів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмові заперечення щодо адміністративного позову, в яких, зокрема, зазначає, що згідно витягу з ЄАІС саме ОСОБА_1 12.02.2016 року ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, в митному режимі «транзит». Стверджує, що пропуск ввезеного 12.02.2016 гр. України ОСОБА_1 на митну територію України, автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МКУ, зазначеною особою подано не було.

Щодо твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, то таке вважає безпідставним покликаючись на те, що порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим та виявлене 10.11.2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 10.11.2016 року № 4855/20908/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В. був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року №2 встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв, встановлених ч.3 ст.2 КАС України для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності, може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

У ч.2 ст.11 КАС України вказується, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 07.12.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Тодощуком А.В. винесено спірну постанову у справі про порушення митних правил №4855/20908/16 від 07.12.2016року, відповідно до якої встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України, що 12.02.2016 року о 00 год. 31 хв. через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») гр. України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, в митному режимі «транзит». Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 10.11.2016 року.

Зазначено, що листом Львівської митниці ДФС від 06.10.2016 № 19509/13-70- 20/Д/29 гр.ОСОБА_1 запрошувався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення вищевказаного автомобіля та для участі у складенні протоколу про порушення митних правил. 10.11.2016 гр. ОСОБА_1 прибув у Львівську митницю ДФС та пояснив, що вищевказаний транспортний засіб не вивозився за межі митної території України у зв'язку з тим, що жодного відношення до даного ТЗ він немає. Разом з тим, згідно витягу з ЄАІС саме гр. України ОСОБА_1 12.02.2016 року ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, в митному режимі «транзит».

Даною постановою констатовано, що ОСОБА_1 не доставив товар - вищевказаний транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Оскаржуваною постановою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перш за все слід зазначити, що справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення. Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви. Коли порушується справа про порушення митних правил, слід також переконатися у відсутності обставин, які виключають провадження у справі. До таких обставин належать, зокрема, відсутність події та складу порушення митних правил. За наявності зазначених обставин протокол про порушення митних правил не складається. У випадках, коли провадження у справі все ж було розпочате, названі обставини є підставою для припинення провадження у справі.

Згідно ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюються те, що спірна постанова про порушення митних правил №4855/20908/16 від 07.12.2016року була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних ЄАІС ДФС України, а саме щодо обставин ввезення гр.ОСОБА_1 12.02.2016року на митну територію України транспортного засобу - автомобіля марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер LRA11738, в митному режимі «транзит».

При цьому, при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови не було взято до уваги та жодним чином не перевірено і не спростовано письмових пояснень особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 від 10.11.2016року, які відповідно до положень ст.495 МК України є доказами у справі про порушення митних правил, про те, що вищевказаний транспортний засіб ним не ввозився та не вивозився за межі митної території України у зв'язку з тим, що жодного відношення до даного транспортного засобу він немає.

Так, у своїх письмових поясненнях від 10.11.2016року наданих Львівській митниці ДФС в ході розгляду справи про порушення митних правил, ОСОБА_1, зокрема, зазначив, що «він 12.02.2016року в'їжджав на митну територію України автомобілем із реєстраційним номером LRA11738 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС в якості пасажира. Жодного відношення до даного автомобіля він не має і про подальше переміщення даного автомобіля інформацією не володіє. Коли він в'їжджав 12.02.2016року власник транспортного засобу забравши у нього паспорт пройшов митний контроль та митне оформлення і лише тоді повернув йому паспорт».

При цьому, як слідує із пояснень позивача та підтверджується листом Регіонального сервісного центру у Львівській області №31/13 Г-145/АЗ від 04.07.2017року, що позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 04.07.2017року реєстраційно-екзаменаційними підрозділами посвідчення водія не видавалось.

В ході розгляду даної адміністративної справи представник відповідача в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не представив суду достатніх та належних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, на які покликається позивач.

Так, із матеріалів справи вбачається, що єдиним доказом, на підставі якого встановлено винуватість позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є відомості з баз даних ЄАІС ДФС України. Однак, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив дані обставини щодо ввезення ним вищевказаного транспортного засобу, а докази, які б спростовували чи підтверджували обставини, на які він покликається, відповідач суду не надав. Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В. при розгляді справи про порушення митних правил №4855/20908/16 зобов'язаний був належними чином з'ясувати факт ввезення ОСОБА_1 12.02.2016 року вищевказаного транспортного засобу, чи таке дійсно мало місце, відібрати більш детальні пояснення у позивача, перевірити обставини, на які вказує позивач у своїх поясненнях, врахувати вищенаведене та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою Львівської митниці не з'ясовано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, слід зазначити, що згідно з ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Диспозиція ч.1 ст.467 МК України містить перелік триваючих правопорушень (передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу), в який не входить порушення митних правил, передбачене ст.470 МК України.

Аналізуючи диспозицію ч.3 ст.470 МК України, суд вважає, що правопорушення, пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого статтею 95 МК України.

З огляду на наведені обставини суд приходить до висновку, що вказане правопорушення не є триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності слід обчислювати з моменту вчинення правопорушення.

Суд не приймає до уваги і покликання представника відповідача на роз'яснення, що дані у листах Міндоходів України від 30.08.2013р. №16666/7/99-99-24-03-09-17, оскільки такі суперечать як діючому митному законодавству України, так і КУпАП.

Також слід зазначити, що контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах "транзит" та "тимчасове ввезення" здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів. Це дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та вчиненого у зв'язку з цим правопорушення, визначеного ст.470 МК України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення.

Стаття 487 МК України передбачає, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, оскільки правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України є вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки транспортного засобу, передбаченого статтею 95 МК України, тобто у даному випадку - 23.02.2016року, а відтак адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, могло бути накладене на позивача при невивезені ним вищевказаного автомобіля не пізніше 6 місяців з дня вчинення даного правопорушення, тобто до 23.08.2016р., а таке накладено лише 07.12.2016 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Відтак, виходячи із приписів п. 7 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що у даному випадку провадження у справі про порушення митних правил не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача ОСОБА_1 та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені. Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення (об'єктивної сторони правопорушення та наявності у позивача умислу на вчинення такого діяння), а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. В порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачами в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим у зв'язку з відсутністю достатніх даних про вчинення ним правопорушення. Крім того, строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука Андрія Васильовича від 07.12.2016 року у справі про порушення митних правил №4855/20908/16 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус