Справа № 826/9611/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9611/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук Н.М. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18 березня 2016 року № .

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що позивач не надав доказів понесення витрат на придбання цінних паперів.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві провела документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої склала акт від 25 лютого 2016 року № 460/26-56-12-01-17/НОМЕР_2.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року № , яким позивачу нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1410 грн. 00 коп., з яких 1128 грн. 00 коп. за основним платежем та 282 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що у 2014 році база оподаткування податком на доходи фізичних осіб у позивача була відсутня.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що у 2014 році ОСОБА_2 отримав кошти від продажу корпоративних прав ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у розмірі 7520 грн. 00 коп.

Так, 23 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений договір про обов'язковий викуп акцій № 09-3063/9-1. Згідно з умовами вказаного договору позивач передав у власність банку 752 прості іменні акції емітента ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за їх номінальною вартістю 10 грн. 00 коп. за одну акцію.

Під час проведення перевірки відповідач дійшов висновку про те, що всі кошти, отримані ОСОБА_2 за вказаним договором є загальним оподатковуваним доходом, з якого позивач зобов'язаний був сплатити податок з доходів фізичних осіб.

Разом з тим, положеннями п. 164. 1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У відповідності до пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у пп.пп. 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

Згідно пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

За твердженням позивача на створення інвестиційного активу - корпоративних прав ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ним було витрачено 7520 грн. 00 коп. На підтвердження вказаної обставини ОСОБА_2 надав довідку ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 15 лютого 2016 року № 40-1/17-120.

У вказаній довідці зазначено, що акції у кількості 752 шт. загальною номінальною вартістю 7520 грн. 00 коп. були придбані ОСОБА_2 протягом 1993-1998 років за рахунок власних коштів, у тому числі особистих внесків та реінвестиції дивідендів за номінальною вартістю 10 грн. 00 коп. за одну акцію.

На підставі наданих позивачем документів суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що витрати ОСОБА_2 на придбання акцій ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» складали 7520 грн. 00 коп. Під час продажу вказаних корпоративних прав позивач отримав дохід у такому ж розмірі.

Таким чином, інвестиційний дохід ОСОБА_2 від продажу акцій ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», згідно пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, складає 00 грн. 00 коп.

У зв'язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Як на підставу для задоволення своїх вимог про скасування постанови суду від 21 червня 2017 року відповідач посилається на те, що ОСОБА_2 не надав податковому органу документів, що підтверджують понесення ним витрат у розмірі 7520 грн. 00 коп. на придбання акцій.

Згідно з пп. «є» п. 176. 1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

З огляду на те, що ОСОБА_2 у 2014 році не отримував доходів, що перевищують сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, у нього не виник обов'язок подавати податкову декларацію та документи, що підтверджують її показники.

Під час вирішення даної справи суд першої інстанції вірно врахував, що на час проведення перевірки 1095-денний термін, з моменту придбання цінних паперів минув, у зв'язку з чим у позивача не було обов'язку щодо зберігання розрахункових документів на підтвердження придбання цінних паперів ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

У довідці ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 15 лютого 2016 року № 40-1/17-120 також зазначено, що копії касових документів, що підтверджують факт придбання акцій, не можуть бути надані у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що довідка ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 15 лютого 2016 року № 40-1/17-120 є належним підтвердженням понесених позивачем витрат на придбання акцій. У свою чергу, ненадання позивачем розрахункових документів, за вказаних обставин, не може бути підставою для визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб без урахування витрат, що понесені на придбання інвестиційного активу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 21 червня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Ухвала складена у повному обсязі 25 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Желтобрюх І.Л.