Справа № П/811/1747/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року справа № П/811/1747/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними дії та зобовязання повернути кошти,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправною вимоги щодо сплати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон коштів у сумі 391,47 грн.

Водночас, просив зобов'язати Управління повернути такий платіж.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

Пояснив, що діюче законодавство на час виникнення спірних правовідносин забороняло вимагати сплати двох платежів стосовно надання будь-якої адміністративної послуги.

Зазначив, що Управління не надало доказів вартості бланку паспорта.

Представники відповідача заперечила стосовно задоволення позову.

Пояснила, що Управління на час надання адміністративної послуги виявило, що позивач сплатив два платежі та прийняло рішення про повернення першого у сумі 170 грн. (державне мито).

Стверджувала, що у платіж у сумі 391,47 грн. входить вартість бланку паспорта та адміністративної послуги.

Звертала увагу, що позивач сплатив державне мито ще за декілька місяців до звернення за наданням адміністративної послуги.

Ухвалою суду від 14 вересня 2017 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с.172).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, 30 травня 2016 року позивач сплатив державне мито у сумі 170 грн. за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.11).

Представник позивача стверджував, що 13 вересня 2016 року ОСОБА_1 з'явився до Управління з метою отримання адміністративної послуги стосовно оформлення закордонного паспорта, де йому роз'яснили про сплату двох платежів: 170 грн. (державне мито) та 391,47 грн. (вартість бланку паспорта та адміністративної послуги).

Не погодившись з цим, позивач зажадав від Управління надання письмових пояснень, направивши відповідну вимогу наступного дня (а.с.13-18).

Вимагав надати адміністративну послугу за рахунок сплаченого державного мита.

27 вересня 2016 року Управління надіслало відповідь, якою сповістило про відмову у задоволенні вимоги (а.с.19-24).

19 жовтня того ж року позивач сплатив кошти у сумі 391,47 грн. та замовив надання послуги (а.с.12, 72-74).

У цю суму входить вартість паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм (304,32 грн. з урахуванням податку на додану вартість) та вартість послуги з його оформлення і видачі (87,15 грн.).

Вартість такого паспорта підтверджується специфікацією на поставку бланків документів, яка є додатком №1 до договору №102 від 09 серпня 2016 року, який уклали Державна міграційна служба України та ДП "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (а.с.115-131).

18 листопада 2016 року Управління прийняло подання про повернення ОСОБА_1 державного мита, яке він сплатив у травні 2016 року (а.с.78-83).

Представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 відомо про таке подання, однак він відмовляється отримувати ці кошти, оскільки вважає їх платою за отриману адміністративну послугу.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, у судовому засіданні виник спір щодо певних фактичних обставин.

Представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 вперше звернувся до Управління за наданням адміністративної послуги 13 вересня 2016 року, а представник відповідача заперечувала це.

Судом встановлено, що в Управлінні не здійснюється реєстрація відвідувачів.

А тому, вона не змогла надати список осіб, які того дня звертались за наданням послуг.

Відсутність реєстрації відвідувачів ніяким чином не спростовує пояснення позивача.

Більше того, представник Управління пояснила, що у разі виникнення спірних правовідносин з громадянами, останній вправі зажадати письмових пояснень.

ОСОБА_1 реалізував таке право 14 вересня 2016 року.

Таким чином, суд зробив висновок, що позивач двічі звертався до Управління за наданням адміністративної послуги: 13 вересня та 19 жовтня 2016 року.

Вирішуючи спір, суд досліджує нормативно-правові акти станом на згадані дати.

Станом на перше звернення підпунктом "б" пункту 6 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (далі Декрет) передбачалось за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон сплата коштів у сумі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (170 грн.).

Постановою Уряду України №1098 від 26 жовтня 2011 року затверджено Перелік платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання (далі Перелік) та Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби платних послуг (далі Порядок).

Пунктом 27 Переліку визначалось, що за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон необхідно сплатити 87,15 грн.

Пунктом 4 Порядку визначалось, що у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або державного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції.

Приписами частини 5 статті 11 Закону України "Про адміністративні послуги" (далі Закон) встановлювалось, що плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб'єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснених суб'єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд встановив, що Управління за надання адміністративної послуги зажадало сплати двох платежів, до одного з яких входила вартість бланку паспорта.

Згадана норма Закону, яка прийнята в часі пізніше від Декрету, котрий має силу закону, забороняла сплату двох платежів за надання адміністративної послуги.

Таким чином, правомірною є вимога про сплату лише одного платежу.

Таким платежем є сума у 391,47 грн., до якої входить вартість бланка паспорта.

Цей платіж складається з двох доданків.

Вартості бланка паспорта та послуги стосовно його оформлення і видачі.

Вартість бланка паспорта обґрунтовується змістом договору про його придбання, а оформлення і видачі встановлювалась підзаконним актом і є меншою, ніж відповідно до приписів Декрету (87,15 < 170).

Вимога про сплату державного мита є такою, що суперечить Закону.

Однак, позивач не ставить перед судом питання про визнання протиправними дій Управління щодо вимоги сплатити державне мито.

Станом на друге звернення до Управління з числа норм права, які аналізував суд, втратив чинність підпункт "б" пункту 6 статті 3 Декрету (втратив чинність з 01 жовтня 2016 року).

Оскільки позивач сплатив державне мито ще у травні 2016 року, тому Управління прийняло рішення про його повернення.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Управління під час двох звернень ОСОБА_1 правомірно вимагала сплатити кошти за надання адміністративної послуги у сумі 391,47 грн.

А тому, у задоволенні позову належить відмовити.

Водночас, суд відступає від правової позиції Верховного Суду України, яка зазначена у постанові від 03 грудня 2013 року у справі №21-416а13 (а.с.43-45).

Розглядаючи подібний спір, Верховний Суд України зробив такий висновок: сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта за право на виїзд за кордон (у тому числі вартість бланку), а тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акту.

Верховний Суд України зробив висновок, що у суму державного мита включається вартість бланка паспорта.

Такий висновок він зробив у зв'язку із відсутністю доказів вартості бланку паспорта.

У даній справі такий доказ є.

З урахуванням такого доказу, вирішуючи питання про законність вимоги Управління станом на перше звернення, суд керувався тим, що вартість надання адміністративної послуги згідно приписів Порядку (87,15 грн.) є меншою, ніж на підставі припису Декрету (170 грн.), а платіж за її надання повинен бути одноразовий.

Такий висновок суду відповідає інтересам позивача і узгоджується з висновком Верховного Суду України в частині обов'язку особи сплатити вартість бланку паспорта.

Вирішуючи питання законності вимоги Управління станом на друге звернення, суд враховував також, що норма Декрету, на яку посилався Верховний Суд України у правовому висновку, втратила чинність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2