Справа № 826/12842/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП» звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просив: - визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2016/00038; - визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2016р. № 100270001/2016/000011/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 26.02.2016р. № 100270001/2016/000011/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2016/00038.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Київська міська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.12.2015р. між ТОВ «ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП» (покупець, Україна) та JIN BO KE INTERNATIONAL TRADE CO. LTD (продавець, Китай) укладено контракт від 04.12.2015р. № 15JBKSC159 (далі - Контракт), відповідно до умов якого, продавець продає, а покупець купує 27 тонн Цинк Сульфат семиводного по ціні 447,00 дол. США за тонну та 27 тонн Цинк Сультаф одноводного по ціні 704,00 дол. США за тонну.

Відповідно до п. 2.2 Контракту, загальна вартість контракту складає 31 077,00 дол. США.

Пунктом 2.3 Контракту передбачено, що покупець здійснює передоплату товару в розмірі 40% та балансовий платіж в розмірі 60% за два тижні до прибуття контейнера в порт призначення.

Згідно п. 3.1 Контракту, Продавець постачає Покупцю товар на умовах CIF Одеса, Україна відповідно до Інкотермс 2016.

13.01.2016р. між позивачем та JIN BO KE INTERNATIONAL TRADE CO. LTD (Китай) прийнято додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до Контракту № 15JBKSC159, зокрема, змінено предмет Контракту, відповідно до якого, Продавець продає, а Покупець купує 27 тонн Цинк Сульфат семиводного по ціні 447,00 дол. США.

Крім того, змінено загальну ціну Контракту, яка складає 12 069,00 дол. США.

Також, зазначеними змінами передбачено, що покупець вносить 100% передоплату.

З метою митного оформлення товару, декларантом до відповідача подано вантажну митну декларацію від 25.02.2016р. № 100270001/2016/249795 та товаросупровідні документи. Митна вартість заявлена декларантом за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження заявленої митної вартості, позивач надав копії наступних документів: міжнародну автомобільну накладну (СМR) від 24.02.2016р. № 14290; коносамент (Bill of Lading) від 20.01.2016р. № МSCUXV423194; прайс-лист від 03.12.2015р.; платіжний документ про оплату товару від 11.12.2015р.; виписку товару с бухгалтерської документації (оборотно-сальдова відомість) від 01.12.2015р.; рахунок-фактуру (інвойс) від 20.01.2016р. № 15JBK120311; пакувальний лист від 20.01.2016р. б/н; страховий поліс від 20.01.2016р. № CDAD; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.12.2015р. № 15JBKSC159; додаток до контракту (зміни) від 13.01.2016р. № 1; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару від 24.02.2016р. № 2730; декларацію про походження товару від 20.01.2016р. № 16C1200И0480/00023; сертифікат якості від 20.01.2016р.; митну декларацію країни відправлення від 18.01.2016р. № 16024852.

Однак, Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2016р. № 100270001/2016/000011/2, у зв'язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також документи надані до митного оформлення містять розбіжності а саме:

1) відповідно до умов Контракту, покупець оплачує товару 40% передоплати та 60% за два тижні до прибуття контейнера в порт призначення, але оплата за товар проведена у розмірі 12 430,00 дол. США, що перевищує суму інвойсу на 361 дол. США;

2) прайс-лист наданий від контрактоодержувача діяв до 30.12.2015р.

Так, відповідачем електронним повідомленням запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: договір (угода, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання вимог відповідача, позивачем до митного органу додаткового надано: експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 26.02.2016р. № Ц-232; інформацію щодо вартості товару на міжнародній біржі; лист від Постачальника щодо формування ціни на Цинк Сульфат семиводний від 25.01.2016р.

Однак, у зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2016/00038 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2016р. № 100270001/2016/000011/2.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення та картку відмови, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В силу ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В силу ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Вказана правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15, яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень ч. 2 ст. 161 та ст. 244-2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості, ТОВ «ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП» було надано до Київської міської митниці ДФС копії наступних документів: міжнародну автомобільну накладну (СМR) від 24.02.2016р. № 14290; коносамент (Bill of Lading) від 20.01.2016р. № МSCUXV423194; прайс-лист від 03.12.2015р.; платіжний документ про оплату товару від 11.12.2015р.; виписку товару с бухгалтерської документації (оборотно-сальдова відомість) від 01.12.2015р.; рахунок-фактуру (інвойс) від 20.01.2016р. № 15JBK120311; пакувальний лист від 20.01.2016р. б/н; страховий поліс від 20.01.2016р. № CDAD; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.12.2015р. № 15JBKSC159; додаток до контракту (зміни) від 13.01.2016р. № 1; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару від 24.02.2016р. № 2730; декларацію про походження товару від 20.01.2016р. № 16C1200И0480/00023; сертифікат якості від 20.01.2016р.; митну декларацію країни відправлення від 18.01.2016р. № 16024852.

Крім того, позивачем до митного органу було додатково надано експертний висновок Київської торгово-промислової палати, відповідно до якого, товар Цинк Сульфат, який імпортувався в Україну по Контракту від 04.12.2015р. № 15JBKSC159 а умовах поставки CIF - Одеса, знаходиться в діапазоні ринкової ціни країни експортера (виробника) і може складати 447,00 дол. США за тонну вказаного товару.

Матеріали справи також містять лист постачальника (JIN BO KE INTERNATIONAL TRADE CO. LTD (Китай), який підтверджує формування ціни на вказаний товар.

Вказані документи повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, які підлягають обчисленню та підтверджують їх ціну, що підлягає сплаті на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товару Цинк Сульфат за ціною договору.

Доводи та посилання апелянта на те, що умовами контракту передбачено передоплату товару у розмірі 40% та за два тижні до прибуття контейнера в порт постачальника покупець сплачує 60%, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки, відповідно до додаткової угоди (зміни) № 1 до Контракту № 15JBKSC159 було змінено предмет та ціну контракту, зокрема Продавець продає, а Покупець купує 27 тонн Цинк Сульфат по ціні 447,00 дол. США, що в загальному розмірі складає 12 069,00 дол. США. Крім того, змінами передбачено, що покупець вносить 100% передоплату (12 069,00 дол. США).

Щодо послання апелянта на те, що позивачем здійснено оплату товару Цинк Сульфат у розмірі 12 490,80 дол. США на користь постачальника товару (JIN BO KE INTERNATIONAL TRADE CO. LTD (Китай), колегія суддів звертає увагу на те, що сума переплати у розмірі 361,80 дол. США (12 490,80 дол. США - 12 069,00 дол. США) повернута постачальником позивачу, про що свідчить наявна в матеріалах справи відомість по взаєморозрахункам з контрагентом, а відтак, доводи апелянта в цій частині є також безпідставними.

Крім цього, наданий відповідачу прайс-лист був чинним на момент дії зовнішньоекономічного Контракту № 15JBKSC159, в межах строку якого між позивачем та його контрагентом відбувались господарські відносини.

Отже, контролюючим органом не доведено того, що певні недоліки, які на його думку, мають місце в прайс-листі, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, прайс-лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Таким чином, відповідачем не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Положеннями ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зі змісту оскаржуваного рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів вбачається, що таке рішення не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано всі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

В свою чергу, відповідачем не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами обставини надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документах або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення Київської міської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 26.02.2016р. № 100270001/2016/000011/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що єдиною підставою для видачі позивачу спірної картки відмови є вказане рішення про визначення митної вартості товарів, суд першої інстанції також дійшов правомірного висновку про те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2016/00038 є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Твердохліб В.А.

Собків Я.М.