Справа № 325/5/17(2-а/325/2/2017)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2017 рокусправа № 325/5/17(2-а/325/2/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приазовського селищного голови ОСОБА_1

на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 р. у справі № 325/5/17(2-а/325/2/2017)

за позовом ОСОБА_2

до Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області Приазовського селищного голови ОСОБА_1

третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про визнання незаконними та скасування розпорядження та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області , Приазовського селищного голови ОСОБА_1 , за участю третьої особи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконними та скасувати:

- розпорядження Приазовського селищного голови ОСОБА_1 № 154 від 01 грудня 2016 р.,

- рішення № 4 «Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_3, прийняте 7 грудня 2016 р.

п'ятнадцятою сесією сьомого скликання Приазовської селищної ради, датоване 06 грудня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю винесення спірних рішень відповідача, оскільки останні прийняті всупереч законодавчо визначеного порядку обрання виконавця житлово-комунальних послуг.

Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 р. у справі № 325/5/17(2-а/З25/2/2017) вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що ФОП ОСОБА_3 на час винесення Приазовською селищною радою спірного рішення не мав дозвільних документів на здійснення відповідної діяльності окрім ліцензії на центральне водопостачання та водовідведення. І відсутність проведеного відповідачем-1 конкурсу на надання житлово-комунальних послуг, зберігання та видалення твердих побутових відходів без всіх відповідних дозвільних документів, без здійснення розрахунку третьою особою економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг, відсутність оприлюднення проекту рішення відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» свідчить, що Приазовська селищна рада прийняла протиправне рішення щодо укладання договору з ФОП ОСОБА_3

При цьому судом не прийнято до уваги доводи третьої особи про те, що Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації надав ФОП ОСОБА_3 дозвіл на спеціальне водокористування № 0616/Зап терміном дії з 01.09.2015 по 31.08.2018, оскільки суду надана тільки ксерокопія супровідного листа без дозволу на спеціальне водокористування, хоча суд неодноразово пропонував надати відповідний документ, а також доводи про те, що потужність на кожну зазначену свердловину не перевищує 300 м3/добу і тому спеціальний дозвіл на користування надрами не потрібно отримувати підприємцю, оскільки з оригіналів паспортів з урахуванням актів здачі-приймання обсягів виконаних підрядних робіт з відновлення дебіту водозабірної свердловини № 20, № 21, № 22 вбачається, що потужність перевищує 300 м3/добу.

Не погодившись з постановою суду, селищний голова ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 р. у справі № 325/5/17(2-а/З25/2/2017), та прийняти спірні рішення відповідачів залишити в силі.

Скаржник зазначає, що позивачем не надано до суду першої інстанції доказів, що спірними рішеннями безпосередньо порушені його права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах.

Також, на думку скаржника, судом першої інстанції не враховано доводів відповідача стосовно забезпечення санітарного благополуччя населення в розумінні ст.1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», і Приазовська селищна рада, оцінивши ризики, прийняла рішення, ставлячи на перше місце, благополуччя населення Приазовської селищної ради.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги клопотання голови Приазовської селищної ради про перенесення розгляду справи №325/5/17(2-а/325/2/2017) в зв'язку з відрядженням, чим самим відповідача-2 позбавили права участі в судовому засіданні.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовується відповідачами, ОСОБА_2 є мешканцем смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області та депутатом Приазовської селищної ради сьомого скликання (а. с.7, 8).

01.12.2016 Приазовський селищний голова ОСОБА_1 видав розпорядження № 154, яким наказав ФОП ОСОБА_3 продовжувати надавати послуги населенню Приазовської селищної ради з водопостачання, водовідведення та вивозу твердих побутових відходів до вирішення питання з цього приводу на сесії Приазовської селищної ради (а. с.13).

07.12.2016 Приазовською селищною радою прийнято рішення № 4, датоване 06.12.2016, «Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_3 О.», яким, зокрема, ухвалено:

- укласти договір управління майном Приазовської територіальної громади у сфері водопостачання та водовідведення та вивозу ТПВ( твердих побутових відходів) з ФОП ОСОБА_3 до створення комунального підприємства Приазовської селищної ради.

- створеній комісії Приазовської селищної ради після прийняття майна від ПП «Роса-2» згідно рішень судів трьох інстанцій передати його ФОП ОСОБА_3

- ФОП ОСОБА_3 продовжити укладання договорів по наданню послуг з водозабезпечення, водовідведення, виводу ТПВ з фізичними та юридичними особами на території Приазовської селищної ради (а. с.14-19).

ОСОБА_2, вважаючи вищезазначені розпорядження селищного голови ОСОБА_1 № 154 від 01.12.2016 та рішення № 4, прийняте 07.12.2016 Приазовської селищної ради, датоване 06.12.2016, незаконними, звернувся до адміністративного суду з даним позовом про їх скасування.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга селищного голови ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, вирішуючи питання законності/незаконності спірних рішень відповідачів, як окремих субєктів владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне:

За приписами ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент прийняття спірних рішень, далі Закон №280) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч.8 ст.59 Закону № 280).

У ч.10 ст.59 Закону № 280 передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, селищні ради в межах своїх повноважень приймають акти у формі рішень, а селищний голова у межах наданих йому чинним законодавством повноважень видає розпорядження.

Згідно з п.п.4, 9 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (в редакції на момент винесення спірних рішень) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить:

- визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

- укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг.

Також у п.55 ч.1 ст.26 Закону № 280 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: визначення на конкурсних засадах юридичних осіб, які здійснюють у межах певної території збирання та перевезення побутових відходів спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Згідно з п.п.1 п.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору (ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п..3 ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону.

В свою чергу у ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) згідно з установленим переліком для об'єктів державної або комунальної власності здійснюється за результатами конкурсу.

Перелік житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, визначає орган місцевого самоврядування.

Отже, наведені правові норми у контексті спірних правовідносин свідчать, що житлово-комунальні послуги, перелік яких затверджується рішенням селищної ради, надаються на певній території за договором, укладеним з виконавцем, якого визначено також рішенням селищної ради за результатами матеріалів з проведеного конкурсу.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Відповідач-1, як субєкт владних повноважень, до повноважень якого відноситься прийняття рішень щодо житлово-комунальних послуг, які виборюється на конкурсних засадах, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав суду доказів наявності такого рішення, а також не надав суду доказів проведення конкурсу, за результатами проведення якого переможцем надання житлово-комунальних послуг у сфері водопостачання та водовідведення та вивозу ТПВ (твердих побутових відходів) на території Приазовської селищної ради став ФОП ОСОБА_3

Крім того, згідно з ч.ч.1, 10 ст.49 Водного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних рішень) спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

У відповідності до ст.18 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-III (в редакції на момент винесення спірних рішень) господарська діяльність із централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню у порядку, встановленому законом.

Згідно з ст.21 Кодексу України про надра надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і не спростовано скаржником, ФОП ОСОБА_3 на час винесення Приазовською селищною радою спірного рішення № 4 не мав дозвільних документів на здійснення відповідної діяльності, окрім ліцензії на центральне водопостачання та водовідведення (а. с.106).

Також судом першої інстанції вірно встановлена відсутність у ФОП ОСОБА_3 дозвільних документів на зберігання та видалення твердих побутових відходів всупереч вимог ст.33 Закону України «Про відходи».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності та наявності підстав для скасування спірного рішення № 4 «Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_3 О.», прийнятого 7 грудня 2016 р. п'ятнадцятою сесією сьомого скликання Приазовської селищної ради, датованого 6 грудня 2016 р.

Також колегія суддів зауважує на правомірному скасуванні судом першої інстанції спірного розпорядження Приазовського селищного голови ОСОБА_1 №154 від 01.12.2016, оскільки до компетенції селищного голови чинне законодавство не відносить повноваження з призначення (визначення) виконавця житлово-комунальних послуг.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З апеляційної скарги відповідача-2 вбачається, що скаржником не спростовується висновок суду першої інстанції про відсутність проведеного відповідачем-1 конкурсу на надання житлово-комунальних послуг, зберігання та видалення твердих побутових відходів без всіх відповідних дозвільних документів, без здійснення розрахунку третьою особою економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг, відсутність оприлюднення проекту рішення відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» свідчить, що Приазовська селищна рада прийняла протиправне рішення щодо укладання договору з ФОП ОСОБА_3

Скаржником наведені доводи, з яких вбачається, що, на думку останнього, позивачем не надано до суду першої інстанції доказів, які б свідчили, що спірними рішеннями порушені безпосередньо його права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах.

Колегія суддів вважає такі доводи скаржника такими, що спростовуються положеннями чинного законодавства, а саме:

За приписами ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За положеннями статті 140 Конституції України (в редакції на момент винесення спірних рішень) місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

За визначеннями термінів, наведеними у ч.1 ст.1 Закону № 280, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.2 Закону № 280 місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

В свою чергу, у ч.1 ст.10 Закону № 280 встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

При цьому ч.1 ст.3 Закону № 280 визначає, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що ОСОБА_2 є мешканцем смт.Приазовське, прийняті відповідачами спірні рішення безпосередньо впливають на ті його права члена територіальної громади смт.Приазовське, які гарантовані Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Щодо посилань відповідача-2 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано доводів відповідача стосовно забезпечення санітарного благополуччя населення в розумінні ст.1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», і Приазовська селищна рада, оцінивши ризики, прийняла рішення, ставлячи на перше місце, благополуччя населення Приазовської селищної ради, то колегія суддів такі посилання вважає нікчемними, оскільки надання пріоритету благополуччю населення Приазовської територіальної громади ради не може супроводжуватись нехтуванням приписів чинного законодавства, які регулюють інші сфери соціальних правовідносин.

Стосовно посилань скаржника на позбавлення його права участі в судовому засіданні через неврахування судом першої інстанції його клопотання голови про перенесення розгляду справи № 325/5/17(2-а/325/2/2017) в зв'язку з відрядженням, колегія суддів зазначає, що з положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що задоволення чи незадоволення клопотань сторін про перенесення розгляду справи здійснюється на розсуд суду у кожному конкретному випадку, при цьому відсутність сторони (або її представника) у судовому засіданні не перешкоджає наданню суду доказів, які б спростували позицію опонента, чого відповідачем-2 вчинено не було. Суд апеляційної інстанції зауважує, що заявник апеляційної скарги не скористався своїм процесуальним правом і на участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, однак неявка в судове засідання сторони, належно повідомленої про розгляд справи, не перешкоджає прийняттю рішення по справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача-2 не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приазовського селищного голови ОСОБА_1 на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 р. у справі № 325/5/17(2-а/325/2/2017) - залишити без задоволення.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 травня 2017 р. у справі № 325/5/17(2-а/325/2/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко