Справа № 826/18022/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2017 р. м. Київ К/800/8353/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Коцюрби В.М.,

представників відповідача: Михайлової В.В., Колесника О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" до Державної служби експортного контролю України про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби експортного контролю України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 05.08.2014 № 318 про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, Державною службою експортного контролю України було прийнято протокол про порушення суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 17.07.2014 № 318, який був отриманий представником позивача 17.07.2014 та згідно якого ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" листом від 03.07.2014 № 265/160 (вхідний від 08.07.2014 № 5547/14) звітувало про використання у заявлених цілях товару визначеного у разовому дозволі від 28.08.2013 №281177 00, строк дії якого закінчився 27.12.2013, в той час як відповідно до особливих умов використання вказаного дозволу граничним строком подання звіту є 27.03.2014, що передбачено п. 17 разового дозволу №281177 00 (звіт про використання (невикористання, часткове використання) товарів у заявлених цілях надається не пізніше трьох місяців з дати закінчення строку дії дозволу).

Крім того, Державною службою експортного контролю України було прийнято постанову про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318 (т. 1, арк. 6), яка була отримана представником позивача 05.08.2014 та згідно якої відповідно до статті 26 та абзацу 7 статті 25 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» накладено на ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" штраф у розмірі 500 н.м.д.г., що складає 8500,00 грн., оскільки ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" несвоєчасно подало звіт про використання (невикористання, часткове використання) товару.

Крім цього, 10.11.2014 Головою Державної служби експортного контролю України було прийнято постанову про перегляд постанови про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю № 318/1, згідно якої скаргу ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" залишено без задоволення, а постанову Державної служби експортного контролю України від 05.08.2014 № 318 - без змін.

ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" вважає постанову від 05.08.2014 № 318 протиправною, оскільки, згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» дана постанова мала бути прийнята протягом десяти днів після отримання протоколу, тобто в термін до 31.07.2014.

Діяльність, пов'язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов'язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях регулюється Законом України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" від 20.02.2003 № 549-IV.

Згідно ст. 5 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", методами здійснення державного експортного контролю є:

- ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об'єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю;

- надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач;

- здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства;

- застосування санкцій до суб'єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", суб'єкт здійснення міжнародних передач товарів, якому надано дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, письмові звіти про підсумки проведення переговорів, зазначених у статті 18 цього Закону, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів, визначених у цих документах, та про використання зазначених товарів у заявлених цілях. Форма звіту та строки його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державного експортного контролю.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу експортного контролю України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 448/2011, державна служба експортного контролю України (Держекспортконтроль України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністр).

Держекспортконтроль України входить до системи органів виконавчої влади і є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань державного експортного контролю.

Відповідно до п. 1.3 Порядку розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 16.12.2013 № 1490, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2014 р. за N 101/24878, посадові особи Держекспортконтролю в межах своїх повноважень зобов'язані в разі виявлення ознак порушення вжити всіх необхідних заходів для встановлення факту порушення та його документального оформлення, а також своєчасно застосувати передбачені законодавством санкції.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є: неподання або несвоєчасне подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, звітів та відповідних документів про підсумки проведення переговорів, зазначених у абзаці восьмому цієї статті, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів на підставі отриманих дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, а також про використання цих товарів у заявлених цілях.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладає на суб'єктів здійснення міжнародних передач товарів - юридичних осіб штрафи за порушення, передбачені абзацом восьмим статті 24 цього Закону, - в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 26 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", штрафи, передбачені статтею 25 цього Закону, від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладаються керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, чи його заступником.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 24 цього Закону, уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, що його виявила, складається протокол, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надається посадовим особам, зазначеним у частині першій цієї статті.

Керівник чи заступник керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, приймає рішення про накладення штрафу протягом десяти днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті.

Як встановлено, Державною службою експортного контролю України було прийнято постанову про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318, згідно якої на ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" накладено штраф у розмірі 500 н.м.д.г., що складає 8500,00 грн., оскільки ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" несвоєчасно подало звіт про використання (невикористання, часткове використання) товару.

Позивач наполягав на тому, що рішення про накладення штрафу на підставі протоколу № 318 від 17.07.2014 мало бути прийняте не пізніше 31.07.2014. Оскільки оскаржувана постанова прийнята 05.08.2014, позивач вважає, що вона прийнята з пропуском строку, встановленого статтею 26 названого Закону, а тому така постанова є незаконною.

Відповідач наведені доводи позивача заперечив, посилаючись на те, що позивач не врахував кількість вихідних днів, які вплинули на строк прийняття постанови про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Наведені норми Цивільного кодексу України застосовуються до спірних правовідносин за аналогією, оскільки Законом України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" не визначає початок та закінчення строків, встановлених даним законом.

Матеріали справи свідчать про те, що протокол № 318 про порушення суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю було складено 17.07.2014.

Таким чином, з 18.07.2014 розпочався триденний строк для передачі матеріалів справи про правопорушення керівнику або його заступнику, який закінчився 20.07.2014. Враховуючи те, що 20.07.2014 - вихідний день (неділя), то останнім днем для передачі матеріалів справи про правопорушення є 21.07.2014.

Відповідач зазначив, що вказаний протокол із поясненнями передано першому заступнику Голови Держекспортконтролю України тільки 22.07.2014. Отже, триденний строк, встановлений статтею 26 Закону України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" відповідачем пропущено.

Десятиденний строк для прийняття першим заступником Голови Держекспортконтролю України рішення про накладення штрафу, з урахуванням передання йому матеріалів 22.07.2014, розпочався 23.07.2014 та закінчився 01.08.2014 (п'ятниця).

Відповідач прийняв оскаржувану постанову 05.08.2014, посилаючись на те, що 02-03.08.2014 припадали на вихідні. Однак, наявність вказаних вихідних не впливає на строк прийняття постанови, оскільки останнім (десятим) днем для її прийняття є п'ятниця.

Отже, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, оскаржувана постанова від 05.08.2014 № 318 була прийнята відповідачем з порушенням строку, встановленого законодавством для її прийняття.

Разом з цим, суди дійшли висновку, що незначне пропущення відповідачем строку винесення постанови не є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування даної постанови, враховуючи наявність факту допущення ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" порушення вимог законодавства, за яке передбачено накладення фінансової санкції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" штраф у розмірі 8500 грн. та підстави для визнання даної постанови протиправною та скасування відсутні.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги, оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною.

Колегія суддів з такими висновками погодитись не може з огляду на таке.

Висновок судів відносно того, що незначне пропущення відповідачем строку винесення постанови не є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування постанови не обґрунтований нормативно.

При цьому, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 10 частини 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У порушення ст.19 Конституції України відповідач допустив пропущення відповідачем строку винесення постанови, що на думку колегії суддів є підставою для визнання протиправною та скасування постанови, оскільки вона прийнята з порушенням закону.

У зв'язку з наведеним, оскаржені судові рішення належить скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 94, 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року у цій справі скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Державної служби експортного контролю України від 05.08.2014 року № 318.

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" здійснені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2375 (дві тисячі триста сімдесят п'ять) гривень 11 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби експортного контролю України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: