Справа № 826/10359/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Шевченко Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання нечинним договору,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГРАНТ ПЛЮС» звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили визнати нечинним з моменту укладення Договір про придбання акцій №28/2016 від 20 грудня 2016 року та Акт приймання-передавання за Договором про придбання акцій №28/2016 від 20 грудня 2016 року, що укладені між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «ПРИВАТБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС», від імені якого діяла Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Шевченка Андрія Миколайовича.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з тим, що даний спір предметно не підсудний адміністративному суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Предметом даного адміністративного позову є Договір про придбання акцій №28/2016 від 20 грудня 2016 року та Акт приймання-передавання за Договором про придбання акцій №28/2016 від 20 грудня 2016 року, що укладені між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «ПРИВАТБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС», від імені якого діяла Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Шевченка Андрія Миколайовича.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України встановлено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, суб'єктами владних повноважень є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, які наділені сукупністю прав і обов'язків державних органів, а також посадових та інших осіб, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року (справа № 6-1094цс17).

З огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного або господарського судочинства спір між суб'єктом приватного права та органом державної влади, в якому особа звернулась до суду за захистом права не публічного, а цивільного права.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни укладено Договір на придбання акцій від 20 грудня 2016 року №28/2016.

Доводи позивача щодо предметної підсудності даного спору зводяться до того, що такі правовідносини підпадають під дію положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо адміністративного договору.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Тобто ознакою адміністративного договору є його нормативний характер внаслідок реалізації суб'єктом владних повноважень його управлінських функцій.

Натомість, предметом оскаржуваним договору є купівля-продаж акцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Таким чином, даний спір за своєю суттю не є публічно-правовим та повинен розглядатись у порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Згідно із ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Шевченко Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання нечинним договору.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року постановлена з дотриманням норм матеріального процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 202, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, відповідно до ст.. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 27.09.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.