Справа № 554/6163/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.09.2017 Справа № 554/6163/17
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Микитенка В.М., за участю: секретаря Різник А.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у якому просив:

- скасувати рішення Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 09.06.2017 року №41 про відмову у перерахунку йому пенсії як непрацюючій особі;

- зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок йому пенсії як непрацюючому пенсіонеру та повернути йому грошові кошти, які були протиправно відраховані з його пенсії із 01.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що у 2011 році йому була призначена пенсія за віком, однак він продовжив працювати. Звільнившись із останнього місця роботи ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі», він вважав, що відповідач автоматично припинить утримання із його пенсії, які проводились, коли він мав статус працюючого пенсіонера, однак відповідач цього не зробив та на його заяву відмовив йому в перерахунку пенсії з 01.01.2017 року. Вказану відмову вважає незаконною, у звязку з чим звернувся до суду за захистом.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтвердив та запевнив, що з 01.01.2017 року ніде не працює, тому відрахування з його пенсії як працюючого пенсіонера здійснюватись не повинні.

Представник відповідача заперечив проти позову за безпідставністю, мотивуючи, що не має відомостей щодо припинення ОСОБА_1 трудових відносин із ТОВ «Полтавахліб», які він мав у травні-червні 2011 року, тому відрахування із його пенсії проводяться, як із працюючого пенсіонера. Водночас, на пропозицію суду не надала доказів наявності у позивача трудових відносин із 01.01.2017 року.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до посвідчення серії ААЄ №384254 від 17.08.2011 року, є пенсіонером за віком (а.с. 5-6).

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 від 15.04.1970 р., він з 20.01.2014 року по 27.12.2016 року він працював слюсарем ремонтником у ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (а.с. 7-10).

Починаючи з 04.04.2017 року позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про припинення відрахувань з його пенсії як працюючого пенсіонера, однак отримував відмови, в тому числі рішенням від 09.06.2017 року №41 (а.с. 11-20).

Дослідженням в суді оригіналу вказаної трудової книжки, судом не встановлено відомостей щодо продовження ОСОБА_1 де-небудь роботи з 01.01.2017 року.

Водночас, із архівної довідки від 28.07.2017 року архівного відділу Полтавської міськради убачається, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Полтавахліб» у травні та червні 2011 року. При цьому у первинних документах особових рахунках нарахування заробітної плати немає даних про заробіток за роботу за сумісництвом і виплати одноразового характеру. Переведення в інші грошові одиниці не здійснювалось. В наказах з особового складу за 2011 рік, інформація про прийняття та звільнення ОСОБА_1 відсутня (а.с.21).

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тимчасово, по 31 грудня 2017 року: у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Частиною 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вимог ч.2 ст.71 КАС України: «У адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову». Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За встановлених обставин справи, відповідачем не доведено правомірності свого рішення, зокрема, що позивач з 01.01.2017 року є працюючим пенсіонером, у звязку з чим це рішення підлягає скасуванню із зобовязанням вчинити належні дії.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 21, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 09.06.2017 року №41 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 як непрацюючій особі - скасувати.

Зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії як непрацюючому пенсіонеру та повернути йому грошові кошти, які були протиправно відраховані з його пенсії із 01.01.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області судовий збір в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М. Микитенко