Справа № 303/4525/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9432/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - представника громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2017 року у справі №303/4525/17 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення, -

в с т а н о в и л а :

10.08.2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить примусово видворити громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 (Pardeep Kumar), 04.11.1995р.н.

Одночасно з адміністративним позовом позивачем подано клопотання, в якому просить затримати громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2017р. позов задоволено. Примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3 (Pardeep Kumar), ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження. Затримати громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, 04.11.1995р.н. та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком до шести місяців. Постанова допущена до негайного виконання.

Адвокат ОСОБА_1 представник відповідача оскаржив дану постанову з підстав порушенням норм матеріального права, а також не встановлені обставини, які мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує і тим, що позивачем не надано доказів притягнення відповідача до відповідальності за перетинання або спробу перетинання державного кордону (ст.204-1 КпАП)

Щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, то затримання спрямоване на забезпечення видворення іноземця та втрачає підстави у разі відмови у позові в цій частині.

Вважає, що органи охорони державного кордону є неналежним позивачем у цій справі. Належним позивачем мало виступати Головне управління ДМС України в Закарпатській області (орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції).

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_1 представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3, 04.11.1995р.н. 07 серпня 2017 року був затриманий в тилу ділянки відділу прикордонної служби «Косино», в приватному помешканні в м.Мукачево по вул.Ужгородській, 62 , під час реалізації наміру та спроби незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону України в країни Європейського союзу, в складі групи осіб, про що складено протокол про адміністративне затримання (а.с.4).

09 серпня 2017 року Мукачівським прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, 04.11.1995р.н., яке отримав відповідач (а.с.9).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про примусове видворення відповідача за межі території України, оскільки документи які б надавали право громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_3, 04.11.1995р.н., офіційно перебувати в Україні або перетинати державний кордон України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів на повернення, або внесення застави немає, з наступних підстав:

Спірні правовідносини регламентуються статею 183-7 КАС України про особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства та Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

ст.26 вказаного Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

З аналізу зазначених вище правових норм випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 був виявлений та затриманий спільною міжвідомчою групою Мукачівського ВП ГУНП України в Закарпатській області, ОРВ (м.д. н.п. Мукачево) ОРУ ЗхРУ та мобільної прикордонної застави Мукачево Мукачівського прикордонного загону в приватному помешканні в м. Мукачево по вул. Ужгородська, 62.

Представниками органів охорони державного кордону було зроблено висновок про те, що відповідач ОСОБА_3 разом з іншими громадянами ОСОБА_2 мав намір незаконно, поза пунктами пропуску, перетнути державний кордон України в країни Європейського Союзу.

09.08.2017 першим заступником начальника Мукачівського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 та подати позов до суду про примусове видворення іноземця з України з одночасним клопотанням про його затримання з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до статті 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, органи охорони державного кордону наділені повноваженнями звертатися з позовом до суду про примусове видворення щодо іноземців, які були ними затримані у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

У звязку з тим, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 був виявлений та затриманий представниками органів охорони державного кордону в приватному помешканні в м. Мукачево, а не під час спроби чи незаконного перетину державного кордону, тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги Мукачівського прикордонного загону про примусове видворення відповідача є безпідставними і не підлягають задоволенню.

В даному випадку позивач не має права вимоги, оскільки перебрав на себе функції іншого субєкта владних повноважень, визначеного ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та ст. 183-7 КАС України.

Його рішення від 9.08.2017 року про примусове повернення відповідача не є рішенням компетентного органу, за ухилення від виконання якого може бути застосовано примусове видворення іноземця.

Доводи позивача в частині того, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 мав намір реалізувати спробу незаконного перетину кордону України в країни Європейського союзу (чи реалізовував такий намір) є непереконливими, оскільки жодних дій, які безпосередньо направлені на незаконний перетин державного кордону України відповідач не вчинив.

Щодо притягнення відповідача до відповідальності за ст.204-1 КУпАП, то колегія суддів обумовлює ту обставину, що постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області прийнята 17.08.2017р., після прийняття судом оскаржуваної постанови. Крім того, постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2017р. оскаржена адвокатом ОСОБА_1 представником відповідача.

Щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, то колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 3 частини 2 статті 183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110 пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затв. наказом МВС України від 29 лютого 2016 року № 141, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливе з метою забезпечення примусового видворення з України.

Колегія суддів вважає, що оскільки Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби не має права вимоги, в даному випадку, тому й постанова суду в частині задоволення клопотання Мукачівського прикордонного загону про затримання відповідача та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, також підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, ст.183-7, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - представника громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2017 року у справі №303/4525/17 та прийняти нову, якою в задоволенні позову, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст судового рішення виготовлено 28.09.17