Справа № 804/589/17
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 р. Справа № 804/589/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Гагарського А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2016 року №689/1302.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення суперечить приписам податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача проти позову запречив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд зазначає, що правом на надання письмових пояснень або заперечень відповідач не скористався.
Заслухавши пояснення, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, на будівлі, розташовані за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, за 2015 ріку сумі 2 773,98 грн., про що 29 червня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №440/1302.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначає, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За вимогами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.2 вищевказаної статті податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування, зокрема, є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;
Абзацом третім підпункту 266.4.2 частини 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 року №7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» встановлено, що звільняються від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема фізичні та юридичні особи за господарські (присадибні) будівлі, що перебувають у їх власності, які зазначено у підпункті е) пункту 14.1.129 прим. Податкового кодексу України.

Частиною е) підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарські (присадибні) будівлі - це допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо за їх функціональним призначенням) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промисловості та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості», до якого відносяться підкласи:

1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»;

1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»;

1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»;

1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»;

1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»;

1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»;

1251.7 «Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»;

1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»;

1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Суд звертає увагу, що 16 серпня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з листом (за вх. №8435/М) щодо відкликання податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №440/1302 на суму 2 773,98 грн. з підстав віднесення об'єктів нерухомості, на які нараховано податок, до промислових об'єктів.

29 вересня 2016 року Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області листом №21265/10/04-64-13-02 повідомила позивача, що на підставі наданих до податкового органу документів винесено нове податкове повідомлення-рішення від 26.09.2016 року №689/1302 на суму 2 759,64 грн., однак суд звертає увагу, що контролюючий орган у своїй відповіді не навів жодних обставин, чому будівлі за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, не можуть бути віднесені до будівель промисловості та не наведено до якої категорії будівель відносяться вказані об'єкти.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 є: код КВЕД 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н. в. і. у. (основний); код КВЕД 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; код КВЕД 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям; код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 35.12 Передача електроенергії.

Наданими до матеріалів справи технічними паспортами на об'єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, підтверджується що дані будівлі використовуються для виробництва, у зв'язку з чим відносяться до будівель промисловості.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2 759,64 грн. на об'єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.09.2016 року №689/1302.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 17 травня 2017 року.

Суддя В.В. Степаненко