Справа № 802/1415/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 вересня 2017 р. Справа № 802/1415/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача-1: Кошелюк Н.М.,

представника відповідача-2: Цвень Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проживає у смт. Брацлав, Немирівського району, Вінницької області, яке постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. 15.09.1993 року позивачу видано Вінницькою обласною державною адміністрацією посвідчення потерпілого серії НОМЕР_2 категорії 4, яке діє на час проживання та роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

По досягненню 55 років, позивач звернувся до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, рішенням від 20.04.2017 року Тульчинського об'єднаного управління ПФУ у Вінницькій області (протокол №378) йому відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність оригіналу Чорнобильського посвідчення 4 категорії.

У зв'язку з викладеним, позивач 03.07.2017 року звернувся до Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про видачу дублікату посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, взамін втраченого Чорнобильського посвідчення від 15.09.1993 року. Про втрату оригіналу вказаного посвідчення, позивачем подавалось оголошення в газету «Прибузькі новини» №20 від 12.05.2017 року, в якій було опубліковано повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Заяву позивача від 03.07.2017 року Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області отримало 06.07.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, станом на 02.08.2017 року позивач не отримав жодної відповіді від Управління на подану заяву. Тому, 02.08.2017 року на адресу Управління соціального захисту населення Немирівської РДА та на адресу Вінницької ОДА були направлені листи №282 та №283, з відповідними додатками, щодо видачі ОСОБА_1 дублікату Чорнобильського посвідчення.

09.08.2017 року позивач отримав лист Управління соціального захисту населення Немирівської РДА, датований 10.07.2017 року №01-13-2720, яким йому відмовлено у видачі дублікату Чорнобильського посвідчення. Відмова мотивована тим, що Законом України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, у статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» абзац п'ятий частини другої, у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Зону посиленого радіоекологічного контролю відмінено. На думку позивача, Управління дійшло помилкового висновку про те, що з 01.01.2015 року ОСОБА_1 не проживаєте в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а відповідно, не являєтесь потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, а тому на сьогоднішній день законних підстав для видачі позивачу дублікату посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС категорії 4 немає. ОСОБА_1 вважає відмову Управління соціального захисту населення Немирівської РДА у прийнятті документів, оформленні та направленні подання до Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4 необґрунтованою та такою, що порушує його законні права та інтереси, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області у прийнятті документів та оформленні подання до Вінницької обласної державної адміністрації щодо видачі йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та зобов'язати Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області розглянути надані позивачем документи, оформити та направити відповідне подання до Вінницької ОДА для вирішення питання про видачу йому дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії;

- зобов'язати Вінницьку ОДА розглянути подання Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області про видачу позивачу дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому відповідне посвідчення.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача - 1 у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала.

Представник відповідача - 2 також заперечувала щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на обставини викладенні в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, у яких вказано, що Законом України № 76-VIIІ від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, у ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" абзац 5 ч. 2 у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю - виключено. Зону посиленого радіоекологічного контролю відмінено, відтак підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 проживає у смт. Брацлав, Немирівського району, Вінницької області, яке постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 8-9, 18).

15.09.1993 року Вінницькою обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_2 категорії 4, яке діє на час проживання та роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 20).

03.07.2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області із заявою про видачу дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, взамін втраченого оригіналу посвідчення, виданого Вінницькою обласною державною адміністрацією 15.09.1993 року. До заяви додав: копії паспорта та ідентифікаційного номера, копію посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_2 категорії 4, довідку виконкому Брацлавської селищної ради від 03.07.2017 року №1629, копію оголошення в газету "Прибузькі новини" № 20 від 12.05.2017 року про втрату оригіналу Чорнобильського посвідчення (а.с. 49).

Заяву позивача від 03.07.2017 року Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області отримало 06.07.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51).

Не отримавши відповіді, 02.08.2017 року на адресу Управління соціального захисту населення Немирівської РДА та на адресу Вінницької ОДА позивачем направлені листи (вих. №282 та №283), з додатками, щодо видачі ОСОБА_1 дублікату втраченого посвідчення (а.с. 53).

Крім того, 02.08.2017 року, позивач звернувся до Брацлавської селищної ради для отримання Довідки встановленого зразка у Додатку № 7 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року (а.с. 54).

09.08.2017 року позивач отримав лист Управління соціального захисту населення Немирівської РДА, датований 10.07.2017 року №01-13-2720, яким йому відмовлено у видачі дублікату посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС категорії 4. Відмова мотивована тим, що Законом України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, у статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» абзац п'ятий частини другої, у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Зону посиленого радіоекологічного контролю відмінено. На підставі наведеного, відповідач дійшов висновку про те, що враховуючи норми чинного законодавства, з 01.01.2015 року ОСОБА_1 не проживаєте в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а відповідно, не являєтесь потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. Тому, на сьогоднішній день законних підстав для видачі позивачу дублікату посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС категорії 4 немає (а.с. 57).

Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до Вінницької ОДА із листом від 14.08.2017 року про надання роз'яснень щодо відмови Управління соціального захисту населення Немирівської РДА у видачі позивачу дубліката посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС категорії 4 (а.с. 59). На який надано відповідь Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА від 11.08.2017 року № 06-4177, у якій вказувалося про те, що відповідно до пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок) у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним. Пунктом 10 Порядку передбачено, що видача посвідчень особам, постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особи. Посвідчення громадянина, потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, видається на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7 до Порядку). Враховуючи норми чинного законодавства, видача обласною державною адміністрацією дублікату посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, ОСОБА_1 можлива за поданням Немирівської райдержадміністрації при наявності копій первинних документів, які слугували підставою видачі оригіналу посвідчення - довідки встановленого зразка (додаток №7 до Порядку) та інформації щодо повідомлення в пресі про визнання посвідчення недійсним.

Крім того зазначили, що в період до 2004 року оформлення та облік видачі зазначених посвідчень проводились районними державними адміністраціями та виконавчими комітетами міст обласного значення, до підпорядкування яких відносяться населені пункти, які належали до зони посиленого радіоекологічного контролю. Вже оформлені посвідчення затверджувалися підписом, печаткою облдержадміністрації та поверталися для видачі на місцях. З 2004 року зазначені функції передано на відповідні органи соціального захисту населення. Оскільки посвідчення особи, потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 4 ОСОБА_1 видане в період до 2004 року, первинні документи, які слугували підставою для його видачі, мають зберігатися в Немирівській районній державній адміністрації. Видача дублікатів посвідчень громадянина, який постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4 без наявності первинних документів, на підставі яких вони видавалися (додатка №7 до Порядку), чинним законодавством не передбачена.

Додатково повідомили, що Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 17.03.2016 №1036-УІІІ (далі - Закон Х» 1036-УІІІ), яким гарантувалися пільги постраждалим громадянам, які проживали на територіях, що до 01.01.2015 року належали до зони посиленого радіоекологічного контролю.

У зв'язку з ветуванням Президентом України Закону №1036-VІІІ, Міністерством соціальної політики України проводиться робота щодо опрацювання питань внесення змін до Закону, зокрема стосовно визначення статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, громадянам, які проживали на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.2015 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд керується наступним.

Основні засади щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

Так, за приписами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до пункту 1, 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Судом встановлено, що позивачем 15.09.1993 року отримано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_2 категорії 4, діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Окрім того, відповідно до довідок від 17.08.2017 року № 1511, №1512 виданих виконкомом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, ОСОБА_1 з 30.07.1985 року по даний час зареєстрований та проживає в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, яке відносилось до населеного пункту категорії 4, яке постраждало внаслідок Чорнобильської АЕС (а.с. 18,19).

Відповідно до частин 1-3 статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 51 Посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону № 796-XII кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку № 51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено.

Цим же Законом було виключено статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та статтею 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Разом з цим, суд наголошує, що вказані зміни в законодавстві стосуються виключно питання правового режиму відповідної території, яка зазнала радіоактивного забруднення та не відносяться до інших питань, врегульованих законодавчими актами, зокрема, щодо визначення статусу та пільг осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, суд звертає увагу, що жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Так, з аналізу приписів вказаних нормативно-правових актів вбачається, що виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 року.

Таким чином, посилання державного органу на те, що територія, на якій проживає позивач з 01.01.2015 року не є зоною радіоактивного забруднення, взагалі не стосуються спірного права особи на отримання дубліката посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач має правові підстави передбачені діючим законодавством на отримання дубліката посвідчення категорії 4.

Відповідно до пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок) у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що видача посвідчень особам, постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особи. Посвідчення громадянина, потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, видається на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7 до Порядку).

Враховуючи норми чинного законодавства, видача обласною державною адміністрацією дублікату посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, ОСОБА_1 можлива за поданням Немирівської райдержадміністрації при наявності копій первинних документів, які слугували підставою видачі оригіналу посвідчення - довідки встановленого зразка (додаток №7 до Порядку) та інформації щодо повідомлення в пресі про визнання посвідчення недійсним.

Згідно пояснень представника Вінницької ОДА, в період до 2004 року оформлення та облік видачі зазначених посвідчень проводились районними державними адміністраціями та виконавчими комітетами міст обласного значення, до підпорядкування яких відносяться населені пункти, які належали до зони посиленого радіоекологічного контролю, оформлені посвідчення затверджувалися підписом, печаткою облдержадміністрації та поверталися для видачі на місцях. З 2004 року зазначені функції передано на відповідні органи соціального захисту населення.

Оскільки посвідчення особи, потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 4 ОСОБА_1 видане до 2004 року, первинні документи, які слугували підставою для його видачі, мають зберігатися в Немирівській районній державній адміністрації.

Видача дублікатів посвідчень громадянина, який постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4 без наявності первинних документів, на підставі яких вони видавалися (додатка №7 до Порядку), чинним законодавством не передбачена.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що в даному випадку саме Вінницька обласна державна адміністрація є уповноваженим органом для видачі посвідчення особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, за умови надходження до неї відповідного подання Управління соціального захисту населення Немирівської райдержадміністрації.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання дубліката посвідчення категорії 4, суд дійшов висновку, що відмова Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області у прийнятті документів та оформлення подання до Вінницької обласної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області розглянути подані ОСОБА_1 документи, оформити та направити відповідне подання до Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу позивачу дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Тобто, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, суд зауважує, що у пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" вказано, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з цим, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Як було встановлено судом, відмова відповідача-1 у визнанні ОСОБА_1 постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видачі йому відповідного дубліката посвідчення була мотивована єдиною підставою, яка, у свою чергу, визнана судом у цій справі протиправною, а тому, суд зазначає, що будь-які інші перешкоди для видачі позивачу дубліката посвідчення відсутні.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов'язання Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області розглянути подані ОСОБА_1 документи, оформити та направити відповідне подання до Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу позивача дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовна вимога про зобов'язання Вінницьку ОДА розглянути подання Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області про видачу позивачу дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому відповідне посвідчення, задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки його дій та рішень за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання ним вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискредиційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання Вінницьку ОДА розглянути подання Управління соціального захисту населення Немирівської РДА Вінницької області про видачу позивачу дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати йому відповідне посвідчення, є формою втручання в дискредиційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обставини, наведені у адміністративному позові, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно положень ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області у прийнятті документів та оформлення подання до Вінницької обласної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області розглянути подані ОСОБА_1 документи, оформити та направити відповідне подання до Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу ОСОБА_1 дубліката посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович