Справа № 263/9311/17
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/9311/17
Провадження № 2-а/263/604/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Мельник І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Маріуполі ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, від 24 липня 2017 року серії ЕАА № 130836, винесеної інспектором роти № 3 батальйону поліції УПП в м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, оскільки він керуючи автомобілем, не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, а також не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху України (далі за текстом ПДР України).

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що 24 липня 2017 року о 08 годин 22 хвилин він керував автомобілем MAZDA 6 номерний знак АН 0041АХ біля будинку № 72а по пр. Миру в місті Маріуполі. Інспектор роти № 3 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Маріуполі ОСОБА_3 безпідставно звинуватив його в тому, що він порушив п. 2.1 ПДР України, при цьому незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не надавши йому можливості скористатися правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП, а саме: надати докази по справі, скористатися юридичною допомогою фахівця в області права. Просив скасувати вказану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції міста Маріуполя в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 статті 126 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивач дійсно не ввімкнув світлового покажчика повороту перед початком здійснення маневру, про що зазначив працівникам поліції. Крім того, на їх прохання надати документи, відповів, що посвідчення водія не має та його підвезуть пізніше.

Отже, доводи позивача щодо не вчинення ним правопорушення є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно посилання позивача на порушення процедури розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, суд не бере до уваги зазначені обставини з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

На підставі викладеного, суд не вбачає в діях інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Маріуполі лейтенанта поліції ОСОБА_3 порушень процедури розгляду справи.

Посилання позивача на той факт, що йому не було роз'яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та не було надано змогу скористатись правом на захист, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивачу було роз'яснено його процесуальні права та останній не заявляв жодних клопотань про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю звернення за правововою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких останній просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини в адміністративній справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись п. 2.1 ПДР України, ч. 1 ст. 126, ст. ст. 251, 268, 280, 289, 292, 293 КУпАП, ст. ст. 2-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158-163, 167, 185-186, 224-2, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Маріуполі ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Мельник