Справа № 180/841/17
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарями - Ганоченко Л.В., Гащук І.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець адміністративну справу за позовом депутата Марганецької міської ради VІІ скликання ОСОБА_1 до міського голови м.Марганця Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року депутат Марганецької міської ради VІІ скликання ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 14 рішення міської ради № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік»; визнати протиправними дії міського голови м.Марганець Дніпропетровської області ОСОБА_4 що полягають у підготовці та винесенні на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», а також у підписанні цього рішення в такій редакції»; стягнути з міського голови судовий збір на користь позивача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання. Перелік питань, віднесених до відання представницьких органів місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад, які вирішуються ними виключно на пленарних засіданнях, визначає ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В пункті 23 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Це означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Голова м.Марганець ОСОБА_4 не мала права подавати на розгляд міської ради проект рішення, який суперечить діючому законодавству. При підготовці проекту рішення міської ради «Про місцевий бюджет на 2017 рік» у п.14 були порушені вимоги ст.143 Конституції України та п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Окрім цього міський голова порушила ч.2 ст.19 Конституції України під час підписання незаконно прийнятого рішення законодавство під час підписання незаконно прийнятого рішення.

Крім того, законність передачі повноважень міської ради щодо збільшення або зменшення дохідної та видаткової частини бюджету міста на суми уточнених обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів і затвердження розподілу уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів виконавчому комітету Марганецької міської ради вже було предметом розгляду в суді. Суд погодився, що така передача повноважень є незаконною і скасував пункт 14 рішення Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік». Постанова суду залишена без змін судом апеляційної інстанції.

Незважаючи на це, міський голова ОСОБА_4 знову подала на розгляд міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», який містив аналогічний пункт 14, та яким надано право виконкому міської ради своїм рішенням збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частини бюджету міста на суми уточнення обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів і затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів з подальшим затвердженням цих змін на сесіях міської ради. 20 грудня 2016 року Марганецька міська рада прийняла рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» в такій реакції.

На думку позивача, такі дії міської ради грубо порушують права членів територіальної громади м.Марганець в частині затвердження місцевого бюджету та внесення змін до нього через представницький орган - місцеву раду, і це практично позбавляє депутатів представляти територіальну громаду міста Марганець та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування стосовно коштів місцевого бюджету. Останній рядок у пункті 14 рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» стосовно подальшого затвердження уже внесених виконкомом міської ради змін до бюджету на сесіях міської ради носить формальний характер, оскільки кошти вже розподілені й потрачені без відома депутатів. Тобто виконавчий комітет фактично розпоряджається трансфертами, що надійшли до місцевого бюджету, що є порушенням закону.

В судовому засіданні 25 липня 2017 року представник позивача заявила, що позивач відмовляється від позову до Марганецької міської ради Дніпропетровської області в частині визнання незаконним та скасування п.14 рішення міської ради № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік», у зв'язку з неактуальністю даної вимоги, оскільки пункт 14 був скасований міською радою. Однак, наполягали на задоволенні позову в частині визнання дій голови м.Марганець ОСОБА_4 протиправними.

Представник міського голови - адвокат ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті порушених прав особи в публічно-правових відносинах, однак позивач не довів суду, що оскаржуваним пунктом рішення міської ради та діями міського голови були порушенні його права.

В матеріалах справи міститься заперечення на позовну заяву (а.с.65-68), підписане міським голово. ОСОБА_5, в якому вона пояснює, що відповідно до положень ч.12 ст.75 Бюджетного кодексу України підготовка рішення про місцевий бюджет віднесено до компетенції виконавчого органу місцевої ради. Відповідно до Регламенту Марганецької міської ради VІІ скликання підготовку рішень міської ради здійснюють відповідні фахівці. Також, проект рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік» підготував начальник фінансового управління Марганецької міської ради ОСОБА_6 Вона, як міський голова м.Марганця, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Бюджетним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» підписала рішення Міської ради № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік». Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими.

Міський голова ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, хоча викликалася судом для дачі особистих пояснень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, суд дійшов до такого.

Відповідно до ст.2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 17 КАС Україникомпетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС Українивизначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції Українизобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 71 КАС Українипередбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суда наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач є депутатом Марганецької міської ради Дніпропетровської області VIІ скликання.

Відповідач є суб'єктами владних повноважень.

Правомірність дій міського голови щодо підготовки та винесення на розгляд міської ради проекту рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» з пунктом 14, який на думку позивача є незаконним, а також правомірність підписання нею цього рішення є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.162 КАС Українивстановлено, що одним зі способів захисту порушених прав позивача по справі є визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При цьому, відповідно до положень ст.171 КАС Українипротиправність полягає у незаконності чи невідповідності правовому акту вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року Марганецька міська рада Дніпропетровської області VІІ скликання на 19 сесії прийняла рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік». Рішення підписано міським головою ОСОБА_4 (а.с.6-7).

Пунктом 14 вказаного рішення рада вирішила: з метою забезпечення своєчасного та ефективного використання коштів субвенцій та дотацій з державного та інших бюджетів, враховуючи періодичність проведення сесій міської ради, надати право виконкому міської ради, за погодженням з депутатською комісією з питань планування, соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів та регуляторної політики, своїми рішеннями збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частини бюджету міста на суму уточнення обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів і затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів з подальшим затвердженням цих змін на сесіях міської ради.

Таким чином, пунктом 14 рішення Марганецької міської ради № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» делеговано виконавчому комітету Марганецької міської ради питання збільшення або зменшення дохідної та видаткової частини бюджету міста, тобто питання місцевого бюджету.

Відповідно до ст.7 Конституції Українив Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування; відповідно до приписів ст.19 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 143 Конституції України визначає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування (ради), сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Повноваження міської ради визначені у статті 25(«Загальна компетенція сільських, селищних, міських рад») та у статті 26(«Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад») Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стаття 26 вказаного Закону включає до переліку питань, які віднесені до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема, питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього та затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін, а саме:

- власні (самоврядні) повноваження, зокрема, складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету;

- делеговані повноваження: 1) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов'язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності; 2) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням цін і тарифів; 3) сприяння здійсненню інвестиційної діяльності на відповідній території.

Юридичний словник визначає словосполучення «виключна компетенція» як сукупність повноважень, що перебувають у віданні тільки певної держави, суб'єкта федерації, території, органу держави або місцевого самоврядування. Тобто повноваження здійснюються виключно ними, ніхто інший не має права цього робити.

Вищевикладене вказує на те, що питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, і закон не передбачає делегування питань, що стосуються прийняття, затвердження, внесення змін до місцевих бюджетів, іншим органам та посадовим особам, в тому числі і виконавчим органам ради, повноваження яких чітко визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Дане питання досліджувалося Марганецьким міським судом під час розгляду адміністративної справи № 180/785/16-а про визнання незаконним та скасування пункту 14 рішення міської ради № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік», і в ході розгляду справи суд дійшов висновку, що пункт 14 рішення Марганецької міської ради № 32-2/VІІ від 24 грудня 2015 року «Про місцевий бюджет на 2016 рік» прийнятий з порушенням закону, оскільки даним рішенням надано виконкому міської ради не лише право своїми рішеннями збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частини бюджету міста, але й затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів. Також, суд констатував, що подальше затвердження на сесіях міської ради прийнятих рішеннями виконкому змін носить формальний характер, оскільки на розгляд ради виносяться проекти рішень, й чинне законодавство не передбачає затвердження рішення виконавчого органу ради на сесіях ради.

Тому, постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року по справі № 180/785/16-а, яку було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, визнано незаконним та скасовано пункт 14 рішення Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік».

Також, даним судовим рішенням визнано протиправними дії міського голови м.Марганця Дніпропетровської області ОСОБА_4, які полягають у підготовці та винесенні на розгляд Марганецької міської ради Дніпропетровської області проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», що містить норму, яка порушує вимоги ст.143 Конституції України та п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також у підписанні рішення від 24 грудня 2015 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік» в такій редакції.

Однак, пункт 14 без будь-яких змін було включено до проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», проект рішення в такій редакції був винесений на розгляд 19-ти сесії Марганецької міської ради, і рішення було прийнято.

В ході судового розгляду представником Марганецької міської ради було заявлено, що рішенням Марганецької міської ради № 759-22/VІІ від 30 березня 2017 року до рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» були внесені зміни - пункт 14 виключений (а.с.81). Хоча позивач впевнений у законності даного пункту, однак, на виконання постанови Марганецького міського суду від 20 грудня 2016 року, яка набрала законної сили 16 березня 2017 року, він був виключений з рішення № 637-19/VІІ.

Відповідно до п.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема:

- організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

- підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

- скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

- забезпечує підготовку на розгляд ради проектів … місцевого бюджету та звіту про його виконання…;

- звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Крім того, сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади та несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (п.5 ст.42 Закону).

Таким чином, підготовка проекту місцевого бюджету на розгляд ради, включення його до порядку денного сесії ради входить до компетенції сільського, селищного міського голови, і він несе персональну відповідальність за порушення Конституції та законів України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що міський голова ОСОБА_4 в порушення ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внесла на розгляд Марганецької міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», пунктом 14 якого, всупереч вимогам ст.143 Конституції України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», делеговано виконавчому органу Марганецької міської ради повноваження, які є виключною компетенцією міської ради, а саме, питання бюджету міста.

Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено того факту, що міський голова ОСОБА_4 особисто готувала та виносила на розгляд міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», оскільки відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме сільський, селищний, міський голова (в даному випадку міський голова) забезпечує підготовку проекту місцевого бюджету на розгляд ради та включення його до порядку денного сесії ради, і несе за це персональну відповідальність.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач на сесії міської ради під час розгляду проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік» ставив питання щодо законності пункту 14, однак отримав відповідь, що делегування виконавчому органу Марганецької міської ради повноважень, які є виключною компетенцією міської ради, цілком законно (а.с.12-13, 83-84).

Також, на час проведення 19 сесії міської ради, на якій розглядався проект рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік» міський голова ОСОБА_4 була відповідачем у справі про оскарження аналогічного пункту 14 рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», отже знала, що законність даного пункту поставлено під сумнів.

Представник відповідача в судовому засіданні оспорив право позивача на оскарження пункту 14 рішення Марганецької міської ради «Про місцевий бюджет на 2017 рік» та дій міського голови ОСОБА_4 щодо підготовки, винесення на розгляд ради та підписання даного рішення, з тих підстав, що позивач не довів суду, які саме його права були порушенні.

Вирішуючи вказане питання, суд приходить до такого.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно ст.ст.1, 2 Європейської хартії місцевого самоврядування, місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради має права, в тому числі: офіційно представляти виборців у відповідній раді та її органах; пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов'язаних з його депутатською діяльністю; вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них; брати участь у дебатах, звертатися із запитами, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні тощо.

Делегування іншому органу повноважень, які є виключною компетенцією ради, не передбачене законодавством, а тому розцінюється судом як порушення права позивача - права приймати участь у прийнятті, затвердженні місцевого бюджету та змін до нього.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства Українисудове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що позивач довів неправомірність дій міського голови щодо підготовки та винесення на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», а також неправомірність підписання прийнятого міською радою рішення № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік».

Заперечення представника відповідача не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Враховуючи викладене, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції № 181125753 від 04 липня 2017 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов депутата Марганецької міської ради ОСОБА_1 до міського голови м.Марганця Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати протиправними дії міського голови м.Марганця Дніпропетровської області ОСОБА_4, що полягають у підготовці та винесенні на розгляд Марганецької міської ради Дніпропетровської області проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2017 рік», що містить норму, яка порушує вимоги ст.143 Конституції України та п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 14), а також у підписанні рішення від 20 грудня 2016 року № 637-19/VІІ «Про місцевий бюджет на 2017 рік» в такій редакції.

Стягнути з міського голови м.Марганця Дніпропетровської області ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину постанови суду проголошено в судовому засіданні 14 вересня 2017 року. Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2017 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна