Справа № 215/2817/17
Суддя: Квятковський Я. А.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/2817/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі:головуючого судді Квятковського Я.А.

за участю: секретаря Пономаренко М.В.

розглянувши в письмовому провадженні в м.Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Купім Євгенія Степановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.06.2017 звернувся до суду з позовом, згідно якого просить скасувати постанову поліцейського взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Купім Є.С. від 09 травня 2017 року серії БР №284356. Даною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, за те, що він 09.05.2017 року близько 21:24 год., на перехресті доріг Олександрівка-Миколаїв та Київ-Знам'янка, керував автомобілем НОМЕР_1, на якому в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, та рухався без договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 2.9в та п.п. 2.1г ПДР України. Також просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 126 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Вимоги обґрунтовані тим, що поліцейським взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Купім Є.С. не було надано жодних доказів його вини, а саме фото- або відеозапис здійснення правопорушення, що в порушення ст. 283 КУпАП не було зазначено в постанові. В порушення вимог ст. ст. 258, 276 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення винесено на місці зупинки транспортного засобу без складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим позбавлено його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Також зазначив про наявність страхового полісу. Також просив поновити строк на оскарження, оскільки на момент складання протоколу він проживав у м.Черкаси і тому постанову отримав лише 13.06.2017.

Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів згідно ч.4 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови та про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.05.2017 року поліцейським взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Купім Євгенієм Степановичем винесена постанова серії БР № 284356, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з даною постановою 09.05.2017 р. о 21:24 год. на перехресті доріг Олександрівка-Миколаїв та Київ-Знам'янка, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, на якому в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, та рухався без договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 2.9в та п.п. 2.1г Правила дорожнього руху України (а.с.7).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проте відповідачем докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема відсутності освітлення заднього номерного знака та ненадання страхування ОСОБА_1 цивільної відповідальності, у постанові про притягнення позивача до відповідальності інспектором поліції не зазначені та суду не надані.

Відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету КУпАП Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення КУпАП при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, щодо позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що закриття справи це один з видів постанов за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отже, таке рішення може бути прийнято тільки уповноваженою на розгляд справи про адміністративне правопорушення особою. Тому, відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України вказані позовні вимоги виходять за межі компетенції адміністративних судів і до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до ст.289 ОСОБА_3, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як випливає зі змісту ч. 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючивище наведене, суд вважає необхідним поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, який пропущено з поважних причин, і частково задовольнити позов ОСОБА_1, скасувавши постанову поліцейського взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Купім Євгенія Степановича від 09 травня 2017 року серії БР №284356, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, як незаконну.

Керуючись ст. ст. 71, 99, 100, 128, 159-163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №1 РРПП ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Купім Євгенія Степановича від 09 травня 2017 року серії БР №284356 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок Держави.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: