Справа № 804/4643/16
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/4643/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 року

справа № 804/4643/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з’ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, У період з 25.05.2016 р. по 14.06.2016 р. Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ“Дніпроважмаш”з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків по взаємовідносинам з ТОВ “Вілс ЛТД”, ТОВ “Тарсан ЛТД”, ТОВ “БК “Седес”, ТОВ “Продінвест ЛТД”, ТОВ “Прод Опт Продукт”, ТОВ “Конструктів Компані”, ТОВ “Кепіталс Груп”, ТОВ “Бігпвкс”, ТОВ “Блюбері Продакшн”, ТОВ “Лерос”, ТОВ “Штовар Україна”, ТОВ “Автозапчастина Ойл”, ТОВ “Апреліус” за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р..

За результатами перевірки 21.06.2016 року складено акт № 5/28-01-40-02-00168076.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а у разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України до витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, належить, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139,1 статті 139 встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із вказаних норм права вбачається, що обов'язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту та витрат, є сплата податку на додану вартість у ціні придбаного або виготовленого товару чи послуг та понесення витрат саме у зв'язку з отриманням товарів, робіт (послуг).

Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування платником податку податкового кредиту, підлягає перевірці фактичне придбання товару чи отримання послуги.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді позивач формував показники податкової звітності, виходячи, зокрема, з господарських операцій з ТОВ “Вілс ЛТД” відповідно до договору поставки № 61/261 від 28.01.2015 року товару на загальну суму 815997 грн.

Згідно умов вказаного договору, предметом поставки є продукція, кількість та цінаякої визначаються специфікаціями. Базисні умови постачання: СРТ-склад Покупця. Датою постачання є дата, що вказується у накладній.

До вищевказаного договору сторонами погоджено специфікацію № 1 від 28.01.2015 року на товар (чавун), що поставляються на адресу ПАТ “Дніпроважмаш”, їх кількість та вартість таспецифікацію № 2 від 10.02.2015 року на товар (чавун), що поставляються на адресу ПАТ “Дніпроважмаш”, їх кількість та вартість.

Здійснення фінансово-господарських взаємовідносин за даним договором підтверджено податковими накладними від 14.02.2015 року №37, № 35 від 13.02.2015 року, від 13.02.2015 р. №36, від 20.02.2015 р. №97, від 20.02.2015 р. №98, видатковими накладними від 20.02.2015 року, від 14.02.2015 року, від 13.02.2015 року з відмітками про дату постачання вантажу

Перевезення товару здійснювалось за замовленням ТОВ “Вілс ЛТД” ПП Гончаров, ТОВ “УкрМет”, про що свідчать товарно-транспортна накладна від 21.02.2015 року, від 14.02.2015 року, 13.02.2015 року.

Розрахунок між сторонами здійснено у безготівковій формі, що підтверджено випискою з банківського рахунку платника.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що що придбаний товар (чавун) використано ПАТ “Дніпроважмаш” в межах господарської діяльності при технологічному процесі продукції.

Отже, зазначеними вище первинними документами у повному обсязі підтверджується реальність здійснених господарських операцій та наявність транспортних засобів, які були предметами укладених договорів.

Щодо недоліків заповнення ТТН зазначених в акті перевірки, суд зазначає, що Згідно податкового законодавства, встановлено що право платника податків на податковий кредит не залежить від наявності чи відсутності ТТН.

Адже наявність в товарно-транспортних накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є підставою, яка позбавляє підприємство права віднести витрати з придбання цього товару до складу валових витрат та до податкового кредиту.

При цьому, Вищим адміністративним судом України в Постанові від 15.01.2015 року у справі № К/9991/156051/11 зазначено, що помилки у товарно-транспортних накладних не є підставою для беззаперечного висновку щодо завищення позивачем суми податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, оскільки зазначені документи є обов'язковими у разі оподаткування операцій за договором перевезення, а не договору постачання, який було укладено позивачем із його контрагентом. Оскільки цей документ, що фіксує факт приймання-передавання від виконавця до замовника, а не факт купівлі-продажу товару.

Аналогічна правова позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11, за змістом якого роз'яснено питання доведення реальності здійснення платником податків господарської операції , а саме: помилки в оформленні документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення та визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1, ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 р. – без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.В. Дурасова