Справа № 465/4583/17
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.09.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП Стельмащука Дмитра Віталійовича

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасування постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року, серії БР №770990 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2017 р. керував автомобілем «MazdaCX-9», д.н.з. НОМЕР_3 на автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин», де його було зупинено відповідачем та як повідомив відповідач, причиною зупинки стало здійснення позивачем повороту ліворуч, що спричинило перетин суцільної дорожньої горизонтальної лінії розмітки 1.1, що є порушенням п. 8.5.1 ПДР України. У зв'язку з цим інспектор склав постанову серії БР №770990, якою притягнув його до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. Вважає таке рішення відповідача є протиправним, та притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, оскільки його вини у вчиненні адміністративного правопорушення немає, оскільки відсутні належні докази про факт вчинення даного правопорушення, адже його встановлення на відстані понад 700 метрів не є об'єктивним; позивач рухався автомобілем позаду іншого транспортного засобу «MazdaCX-7» темного кольору, який самі при виїзді з автозаправки «Wok» і перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, на відміну від позивача та відповідач позбавив його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а тому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року, серії БР №770990 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Проте подав письмові заперечення проти позову, просить в позові відмовити з підстав, викладених в запереченні, а розгляд справи здійснювати без його участі. Вважає постанову, винесену 26.07.2017 року на місці вчинення правопорушення правомірною, оскільки порушення позивачем п. 8.5.1 ПДР (порушив вимогу дорожнього знаку «Рух праворуч», здійснив поворот ліворуч та перетнув суцільну дорожню горизонтальну лінію розмітки 1.1, яку згідно з розділом 34 ПДР перетинати заборонено). Вказані обставини підтверджуються даними відеозапису з місця розгляду справи. Крім того, покликається на те, що винесена постанова за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Відповідно до ст. 268 КУпАП було заслухано усні пояснення правопорушника; оголошено та вручено під підпис правопорушнику; роз'яснено права ст.ст. 287-289, 307, 308КУпАП.

Відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Як вбачається з постанови від 26.07.2017 року серії БР №770990, позивач - ОСОБА_1, 26.07.2017 р. близько 13 год. 25 хв. керуючи автомобілем«MazdaCX-9», д.н.з. НОМЕР_3 на автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин»,здійснив повороту ліворуч, чим спричинив перетин суцільної дорожньої горизонтальної лінії розмітки 1.1, що є порушенням п. 8.5.1 ПДР. чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Обставини керування транспортним засобом 26.07.2017 року на автодорозі сполученням «Київ-Ковель-Ягодин» позивач не заперечує, проте не визнає факт вчинення даного правопорушення.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданням провадження по справах про адміністративні правопорушення (ст.245 КпАП України) є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з'ясовування всіх обставин, перелічених у ст.247, 280 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд оглянув наданий технічний запис обставин зупинення 26.07.2017 року транспортного засобу позивача та обставин розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення (інформація запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора відповідача) та приходить до переконання, що цими доказами спростовується факт перетину транспортним засобом марки «MazdaCX-9», д.н.з. НОМЕР_3 суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, що позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено. Оскільки, як вбачається з наданих доказів, транспортний засіб позивача«MazdaCX-9», д.н.з. НОМЕР_3рухався автомобілем позаду іншого транспортного засобу «MazdaCX-7» темного кольору, який виїжджаючи з автозаправки «Wok» і перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки.

За нормами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює "призумцію невинуватості", відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак суд приходить до переконання, що відповідачем не наведено обставин, які б беззаперечно свідчили, що саме транспортний засіб під керуванням позивача здійснив поворот ліворуч та перетнув суцільну дорожню горизонтальну лінію розмітки 1.1.

Також в оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували об'єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п.1.1 розділу 34 ПДР України як вбачається з наведених положень п.8.5.1 ПДР України не встановлює жодних обов'язків та заборон для водіїв транспортних засобів, на відміну від п.1.1 розділу 34 ПДР України. Згідно з яким (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач встановив факт порушення саме п.8.5.1 ПДР України, а тому суд вважає, що при складенні постанови інспектором патрульної поліції не достовірно встановлено, яке саме порушення вчинено позивачем.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи із ст. 9 КпАП України у ОСОБА_1 в даному випадку відсутнє адміністративне правопорушення (поступок), оскільки в його діях не була протиправної, винної(умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч.1 ст.122 КУпАП.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, а вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №770990 від 26.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки не вбачається в діях позивача порушення правил дорожнього руху України.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №770990 від 26.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Мартинишин М.О.