Справа № 817/1321/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 рокуР і в н е817/1321/17
14 год. 40 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просив суд:

1.визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, що міститься у листі №06-К-389 від 29.08.2017 року.

2.зобовязати Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації прийняти рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, та надати дозвіл на проведення процедури перереєстрації такого автомобіля, з ОСОБА_2, померлого 20.02.2012 року, на імя ОСОБА_1, як члена його сімї.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він 28.07.2017 р. звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, в якій просив надати дозвіл на перереєстрацію на власне імя легкового автомобіля визнаного гуманітарною допомогою та наданого в користування інваліду війни І групи ОСОБА_2, який є померлим членом сімї позивача. Проте, листом Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації №06-К-389 від 29.08.2017 року, було відмовлено у задоволенні прохання позивача. Посилаючись на положення Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закону України «Про гуманітарну допомогу» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2006 року №999, якою було затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, позивач вважає, що відмова відповідача є протиправною, оскільки суперечить названим нормативно - правовим актам. З цих підстав, позивач просив позов задовольнити повністю.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, однак представник позивача подав клопотання про розгляд даної справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Клопотань про відкладення чи розгляд справи без його участі не подавав. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Разом з тим, згідно із ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, відсутність у судовому засіданні представника відповідача без поважних причин, та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27.04.2011 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації прийнято наказ № 47 «Про видачу інваліду ОСОБА_2 легкового автомобіля як гуманітарної допомоги», у відповідності з яким видано позачергово безоплатно легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», об'ємом двигуна 1500 см. куб., № кузова WVWZZZ3BZ4E126512, 2004 року випуску, інваліду війни 1-ої групи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 09.08.2010 року перебував на транспортному обліку в Головному управлінні серед інвалідів війни з правом на першочергове забезпечення автомобілем «Славута»(а.с.19).

27.08.2011 року вказаний автомобіль був зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Сарни. ОСОБА_2 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 930083 та реєстраційний номер на автомобіль НОМЕР_3. Одночасно у свідоцтві зазначене обмеження у розпорядженні автомобілем - без права продажу і дарування(а.с.17).

20.02.2012 року ОСОБА_2 помер, про що Бережківською сільрадою у Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 3 від 21.02.2012 року, що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ №115587(а.с.16).

Як вбачається із матеріалів справи, автомобіль, що був наданий ОСОБА_2 в користування, на час його смерті перебував в експлуатації 8 років, оскільки був випущений у 2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с.17).

Факт постійною проживання позивача з ОСОБА_2 на день його смерті підтверджується довідкою виконкому Бережківської сільської ради Дубровицького району №848 від 22.06.2017 року, в якій зазначено, що до складу сім'ї позивача ОСОБА_1 входили наступні особи: дідусь позивача - ОСОБА_2, 1918р.н., дружина позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, правнук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та правнучка - ОСОБА_5, 2010 р.н.(а.с.18)

А тому, на час смерті ОСОБА_2 його сімя складалася із 5 членів: двох працездатних осіб, самого ОСОБА_2, який через вік та стан здоровя віднесений до категорії непрацездатних осіб, а також двох дітей позивача віком до шести років.

Після смерті ОСОБА_2, позивач 28.07.2017 року звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, в якій просив надати у власність легковий автомобіль Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який як гуманітарна допомога та наданий в користування ОСОБА_2 (а.с.10).

Однак, листом Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації №06-К-389 від 29.08.2017 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача та зазначено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 року, винесеної на підставі виконавчого листа від 23.10.2014 року №817/1792/13-а виданого Рівненським окружним адміністративним судом, позивача було зобовязано повернути департаменту легковий автомобіль Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_4, який був визнаний в установленому порядку гуманітарною допомогою та виданий в користування інваліду війни І групи ОСОБА_2Г.(а.с.12).

Як вбачається із листа Дубровицького районного ВДВС №5321/14.8-37 від 18.09.2017 року, у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №46013216 з виконання виконавчого листа від 23.10.2014року №817/1792/13-а, виданого Рівненським окружним адміністративним судом. Після надходження рішення суду у даній справі, державним виконавцем будуть вжиті виконавчі дії, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з листом Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації №06-К-389 від 29.08.2017 року, позивач звернувся до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 3 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №875, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно абз. 3 ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 року № 1192, після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців таких осіб передається їм у власність безоплатно за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Поряд з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 було затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями (далі Порядок).

Згідно п.16. Порядку (в редакції на момент смерті інваліда ОСОБА_2Г.), після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 32 Порядку, у разі коли під час експлуатації автомобіля у інваліда, члена сім'ї, якому передано право користування автомобілем, або законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда, іншої особи (для інвалідів війни та інвалідів I групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (категорія 1) та інвалідів унаслідок трудового каліцтва виявляються протипоказання до керування ним, коли законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда або член сім'ї, інша особа переїхали на інше місце проживання, відмовилися від користування автомобілем чи померли, питання про передачу права користування автомобілем члену сім'ї, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда або в одному населеному пункті з ним (не більше ніж двом членам сім'ї - для інвалідів війни та інвалідів I групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (категорія 1) та інвалідів унаслідок трудового каліцтва, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда, іншій особі вирішується у кожному конкретному випадку для інвалідів за клопотанням органу соціального захисту населення та за рішенням структурного підрозділу соціального захисту населення, а для інвалідів унаслідок трудового каліцтва - за рішенням управління виконавчої дирекції.

Водночас, в п. 41 Порядку (в редакції на момент прийняття відмови відповідачем, що міститься у листі №06-К-389 від 29.08.2017 року) також передбачено, що за бажанням інвалідів структурні підрозділи соціального захисту населення можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в структурних підрозділах соціального захисту населення та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через структурний підрозділ соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або в разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається структурному підрозділу соціального захисту населення.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_3 №1691 від 20.09.2017 р. та №1690 від 20.09.2017 р., довідку про доходи ОСОБА_2 №1692 від 20.09.2017 р., відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про доходи ОСОБА_1 №1006 від 22.09.2017 р., а також зведені відомості про розмір сукупного доходу сімї позивача з вересня 2011 року по лютий 2012 року.

Крім того, судом проведено порівняння наданих позивачем відомостей про доходи його сімї із відомостями про прожитковий мінімум громадян, які зафіксовані в Законах України «Про Державний бюджет на 2011 рік» та «Про Державний бюджет на 2012 рік».

Таким чином, із системного аналізу наведених документів суд дійшов висновку, що в продовж шестимісячного строку до дня смерті інваліда ОСОБА_2, обсяг доходів сімї позивача, не перевищував розмір прожиткового мінімуму для сім'ї. На час смерті інваліда - ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, що підтверджується наданою довідкою виконкомом Бережківської сільської ради від 29.06.2017 року №864(а.с.18).

ОСОБА_1 - позивач, як член сім'ї інваліда - ОСОБА_2, який мав у користуванні автомобіль, одержаний як гуманітарна допомога, виявив бажання його отримати у власність, що підтверджується поданою ним заявою від 28.07.2017 року.

Відтак, позивач відноситься до категорії осіб, членів сімї померлого інваліда, які мають право на безоплатне отримання автомобіля у власність, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, у відповідності до Порядку.

Отже, у позивача виникли законні підстави щодо отримання дозволу на перереєстрацію автомобіля Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2. А тому, відмова Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, що міститься у листі №06-К-389 від 29.08.2017 року - є необґрунтованою та безпідставною.

Твердження відповідача, викладенні у відмові №06-К-389 від 29.08.2017 року щодо неможливості задоволення заяви через наявність постанови Рівненського окружного адміністративного суду №817/1792/13-а від 21.05.2014 року, якою зобов'язано ОСОБА_1 повернути Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації автомобіль, судом не береться до уваги, оскільки вказаним рішенням суду не встановлювалися обставини щодо наявності чи відсутності підстав для передачі автомобіля, наданого як гуманітарна допомога, члену сім'ї померлого інваліда.

Разом з тим, позовна вимога про зобовязання Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації прийняти рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, та надати дозвіл на проведення процедури перереєстрації такого автомобіля, з ОСОБА_2, померлого 20.02.2012 року, на імя ОСОБА_1, як члена його сімї, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно частини 1, 2 статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З аналізу наведених норм вбачається, що адміністративний суд не має повноважень щодо зобов'язання відповідача прийняти певне рішення.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цими приписами Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом), тобто органи одних гілок державної влади не вправі перебирати на себе функції і повноваження інших гілок влади.

Зважаючи на вказаний конституційний принцип, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які свідчили б про вирішення питань, які належить до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Тобто, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Також, як встановлено п.41 Порядку після смерті інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, був забезпечений через структурний підрозділ соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інваліда передається їм у власність безоплатно за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Тобто, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державних органів забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З даної статті слідує, що прийняття рішення про безоплатну передачу автомобіля у власність є дискреційним повноваженням відповідача, яка проводиться відповідно до вимог законодавства.

А тому, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача прийняти вказане рішення - необхідно відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, та надати дозвіл на проведення процедури перереєстрації такого автомобіля, з ОСОБА_2, померлого 20.02.2012 року, на імя ОСОБА_1, як члена його сімї.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач частково довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, частково надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то позов необхідно задовольнити частково.

Згідно із ч.3 ст.94 цього Кодексу, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, наведене, суду слід присудити на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації судові витрати у розмірі 360грн.

Керуючись статтями 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, що міститься у листі №06-К-389 від 29.08.2017 року.

Зобовязати Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, та надати дозвіл на проведення процедури перереєстрації такого автомобіля, з ОСОБА_2, померлого 20.02.2012 року, на імя ОСОБА_1, як члена його сімї.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації судовий збір у розмірі 320(триста двадцять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.