Справа № 825/1315/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Чернігів Справа № 825/1315/17
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
представників позивача Акуленка В.М., Сачок А.М.,
представника відповідача Мирошниченка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування наказів,
В С Т А Н О В И В:
21.08.2017 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 щодо складання службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 " та притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 911 770,05 грн;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мета проведення службового розслідування не відповідає підставам викладеним у п.1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Збройних Силах України. Також, під час проведення службового розслідування не досліджено обставин, що передбачені п.3 Інструкції, не встановлено наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування та неправомірними діями військовослужбовця, не визначено ступінь та форму вини, мотиви протиправної поведінки, тощо. Крім того, в акті службового розслідування відсутні відомості щодо причин утворення витрат та періоду, за який вони утворились. Не наведено, в тому числі, і яким саме шляхом утворилась втрата майна: розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням, погіршенням або заниженням його цінності. Тобто, розслідуванням не було встановлено факту розкрадання, марнотратства або втрати майна автомобільної служби.
Внаслідок викладеного, при застосуванні стягнення у вигляді притягнення позивача до матеріальної відповідальності відповідачем не було враховано суті діяння, обставин його скоєння, а отже таке стягнення, на думку позивача, є протиправним.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з наданням додаткових пояснень, та просили їх задовольнити.
Представник Військової частини НОМЕР_1 адміністративний позов не визнав, надавши свої письмові заперечення та вказав, що дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо складання акту службового розслідування та наказу командира від 19.07.2017 №95 вчинені у повній відповідності до чинного законодавства, а отже, вимоги, передбачені ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства, ними дотримані.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На підставі рапорта від 06.07.2017 №14 підполковника ОСОБА_2 , командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ (по стройовій частині) від 06.07.2017 №6, яким доручено майору ОСОБА_3 , заступнику командира реактивного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення бригадної артилерійської групи провести службове розслідування по факту не здачі посади капітаном ОСОБА_1 станом на 06.07.2017, та представити на затвердження акт про проведення службового розслідування та проект наказу до 10.07.2017 (а.с.49, 50).
За результатами проведеного службового розслідування, відповідальною особою було складено Акт проведення службового розслідування по факту не здачі посади капітаном ОСОБА_1 від 19.07.2017 (а.с.46-48).
Як вбачається з Акту від 19.07.2017 в ході про ведення службового розслідування було встановлено, що згідно рапорта від 14.01.2015 капітан ОСОБА_1 справи та посаду командира 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону прийняв. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) капітан ОСОБА_1 вважається таким, що 14.01.2015 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
З наданих позивачем пояснень під час проведення перевірки також було встановлено, що зазначену вище посаду позивач приймав в зоні проведення антитерористичної операції у тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_4 (а.с.60-61).
Також в Акті від 19.07.2017 вказано, що капітан ОСОБА_1 посаду не прийняв у зв`язку з виконанням бойових завдань, акти технічного стану ним підписані не були. На даний час позивач не передав матеріальні засоби по автомобільній службі та не може подати донесення по службі паливно-мастильних матеріалів у зв`язку з тим, що неправильно оформлені шляхові листи (а.с.46, абз5).
З наведеного Акту від 19.07.2017 вбачається, що підставою до висновку про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 911 770,05 грн стала довідка-розрахунок від 19.07.2017 №296/24, згідно якої сума втрат майна автомобільної служби, яка рахується по обліку за командиром 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону капітаном ОСОБА_1 складає 5 565,60 грн, та довідка-розрахунок від 18.07.2017 №1, відповідно до якої сума втрат паливно-мастильних матеріалів, які рахуються на обліку за командиром 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону ОСОБА_1 складає 906 204,45 грн (а.с.56, 57-58).
На підставі викладеного висновку в Акті службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ (з основної діяльності) від 19.07.2017 №95, яким притягнуто позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 911 770,05 грн (а.с.87-89).
Вважаючи такі дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 протиправними та такими, що прямо порушують права позивача, а наказ від 19.07.2017 №95 таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами абз.3 ст.5 Закону України від 24.03.1999 № 551 "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі Закон № 551), стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців, зокрема визначено ст.ст.83-84 Закону № 551, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Закону №551 службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що проведення службового розслідування не має імперативного характеру. При цьому, командир військової частини на власний розсуд як усно так із оформленням службового розслідування може притягти військовослужбовця до відповідальності в межах наданих повноважень та в порядку встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, якщо військовослужбовець не виконує або неналежно виконує свої службові обов`язки, порушує службову дисципліну, тощо.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.03.2004 №82 (далі - Інструкція).
У відповідності до пп.1.2 п.1 Інструкції службове розслідування проводиться у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;
- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;
- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Згідно пп.1.3 п.1 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі (пп. 1.5 п.1 Інструкції).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні (пп.1.6 п.1 Інструкції).
Особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.
Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.
Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.
У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.
Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним (п.2 Інструкції).
У відповідності до п.3 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно пп.4.1 п.4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пп.4.2 та пп.4.3 п.4 Інструкції).
Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення (пп.5.1 п.5 Інструкції).
Відповідно до пп.5.3 п.5 Інструкції притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Як встановлено судом вище, службове розслідування проведено відповідачем на підставі рапорта від 06.07.2017 №14 підполковника ОСОБА_2 у зв`язку з не здачею посади позивачем, про що винесено наказ від 06.07.2017 №6. У позивача відібрано письмові пояснення стосовно порушеного питання, а за результатами службового розслідування складено акт, який відповідає вимогам, встановленим Інструкцією. Строки проведення службового розслідування відповідачем не порушено.
З наведеного слідує, що відповідач мав всі законні підстави для проведення службового розслідування та винесення наказу за його результатами, що в свою чергу обумовлено положеннями Інструкції.
Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправними дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 щодо складання службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ", на думку суду, є необґрунтованими, а отже задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ", суд зазначає наступне.
Командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ (з основної діяльності) від 19.07.2017 №95, яким притягнуто позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 911 770,05 грн.
Відповідно до п.16 розділу IV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95, оголошеного наказом Міністра оборони України від 14.08.1995 № 201 (далі - Положення) розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами. У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).
Пунктом 17 Положення встановлено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
На підставі наведеного можна дійти висновку, що характер та підстави службового розслідування за фактом порушення військовослужбовцем службової дисципліни та службового розслідування у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди не є тотожними.
А отже, притягнення позивача до матеріальної відповідальності в межах службового розслідування по факту порушення ним службової дисципліни, не може бути пов`язане з підставами притягнення до матеріальної відповідальності в межах службового розслідування за фактом виявлення заподіяння матеріальної шкоди, оскільки до призначення такого службового розслідування факт заподіяння матеріальної шкоди вже повинен бути встановлений.
Як було встановлено судом, підставою до висновку про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 911 770,05 грн стала довідка-розрахунок від 19.07.2017 №296/24, згідно якої сума втрат майна автомобільної служби, яка рахується по обліку за командиром 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону капітаном ОСОБА_1 складає 5 565,60 грн, та довідка-розрахунок від 18.07.2017 №1, відповідно до якої сума втрат паливно-мастильних матеріалів, які рахуються на обліку за командиром 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідного артилерійського дивізіону ОСОБА_1 складає 906 204,45 грн, в той час як службове розслідування призначене 06.07.2017, тобто до виявлення факту заподіяної матеріальної шкоди.
Крім того, п.2 Положення визначено відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Також суд враховує практику застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, де визначено, що недостача - фактична нестача товарно-матеріальних, грошових або інших цінностей, порівняно з тими, що перебувають на обліку за бухгалтерськими даними. Недостачу встановлюють, як правило, під час інвентаризації або ревізії, а іноді внаслідок проведення судово-бухгалтерської експертизи. Причини недостачі можуть бути різні: природні втрати, помилки при прийманні або видачі цінностей, пересортиця товарів, привласнення або розтрата цінностей матеріально відповідальною особою, розкрадання цінностей сторонньою особою тощо. (Довідкова інформація, ЛІГА:ЗАКОН).
В даному випадку, відсутність належним чином оформлених шляхових листів на різницю отриманих та використаних паливно-мастильних матеріалів, про яку йдеться в довідці №1 від 18.07.2017 не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності. Тобто, службовим розслідуванням не встановлено, що втрата майна сталася з вини капітана ОСОБА_1 шляхом розкрадання, пошкодження, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або заниженням його цінності.
Крім того, відповідно до облікових документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, майно у вигляді втрат автомобільної служби та паливно-мастильних матеріалів не рахується саме за капітаном ОСОБА_1 та не отримувалось ним на відповідальне зберігання.
Також, на противагу заперечень представника відповідача, суд враховує вказану в Акті від 19.07.2017 обставину, що капітан ОСОБА_1 посаду не прийняв у зв`язку з виконанням бойових завдань, акти технічного стану ним підписані не були. На даний час позивач знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (а.с.163, 169), а отже, не передав матеріальні засоби по автомобільній службі та не може подати донесення по службі паливно-мастильних матеріалів у зв`язку з тим, що неправильно оформлені шляхові листи (а.с.46, абз.5).
Наведене дає підстави суду дійти висновку, що при застосуванні стягнення у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності за відсутність належним чином оформлених шляхових листів, відповідачем не враховано суть діяння, обставини його скоєння та не доведено вину особи, що полягала би у розкраданні, пошкодженні, втраті чи незаконному використанню військового майна, погіршенню або заниженню його цінності. При цьому, таке стягнення є неадекватною мірою відповідальності за врахування характеру проступку військовослужбовця та відсутності факту доведення його вини. Відповідно, посилання представника відповідача на п.9.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України, затверджене наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 щодо не здавання посади, встановленого вище не спростовує. Також на спростування позиції відповідача суд враховує, що зазначену вище посаду позивач приймав в зоні проведення антитерористичної операції (а.с.60-61). Крім того, в судовому засіданні зі слів представника відповідача встановлено, що Акт аудиту за 2015 рік знищено, а отже залишки паливно-мастильних матеріалів станом на 01.01.2015 встановити неможливо. Наведене опосередковано доводить необґрунтованість складених довідок-розрахунків від 18.07.2017 №1 та від 19.07.2017 №296/24, відповідно такі довідки не може бути підставою притягнення до матеріальної відповідальності (а.с.56, 57-58).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності суперечить принципам, встановленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими керується суд при перевірці рішень, вчинення дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 " є протиправним і його належить скасувати.
При цьому, позовна вимога щодо визнання протиправними дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 в частині притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 911 770,05 грн задоволенню не підлягає, оскільки не потребує окремого окреслення судовим рішенням та знаходить своє відображення у вимозі про визнання протиправним та скасування наказу.
Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування наказів належить задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ".
В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк