Справа № 607/8146/17
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2017 Справа №607/8146/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сливки Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03 липня 2017 року пред»явив до суду адміністративний позов до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - ТОУ ПФУ Тернопільської області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Вищої ради правосуддя № 164/6/15-17 від 31 січня 2017 року його звільнено з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку. На виконання вказаного рішення, наказом голови апеляційного суду Тернопільської області №34-к від 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади у зв'язку з відставкою. 16 лютого 2017 року позивач звернувся до ТОУ ПФУ Тернопільської області з приводу призначення і виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Із отриманої ним 22 квітня 2017 року суми довічного грошового утримання та довідки УПФ України, яку він отримав 03 травня 2017 року ОСОБА_1 зрозумів, що йому призначено щомісячне довічне утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 80% (25544 грн.) суддівської винагороди, а не 90% (28512 грн.), як це передбачено вищевказаним законом. У зв'язку з цим, позивач 11 травня 2017 року звернувся до ТОУ ПФУ Тернопільської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Листом відповідача від 16 травня 2017 року за № 167/к-11 позивача повідомлено, що йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, у зарахуванні половини строку навчання ОСОБА_1 за денною формою на юридичному факультеті Львівського університету, календарного періоду проходження строкової військової служби, роботи на прокурорських посадах до стажу роботи його на посаді судді - відмовлено.

Вказане рішення відповідача ОСОБА_1 вважає таким, що грубо порушує його права, гарантії матеріального забезпечення та соціального захисту, як судді у відставці, та просить суд визнати дії ТОУ ПФУ Тернопільської області при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу протиправними, зобов'язавши відповідача здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16 лютого 2017 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах, з суми 31680 грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум, а також вирішити питання про понесені позивачем судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОУ ПФУ Тернопільської області проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, обґрунтувавши свою позицію письмовими запереченнями, які приєднано до справи.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши наведені сторонами доводи та заперечення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

11 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОУ ПФУ Тернопільської області із заявою в якій просив здійснити йому, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16 лютого 2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах, з суми 31680 грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Листом №167/к-11 від 16 травня 2017 року відповідач інформував позивача про те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби та роботу на прокурорських осадах до стажу роботи судді. Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання виплачується йому у розмірі 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- VIІ).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 від 29 червня 1976 року, він з травня 1974 року по травень 1976 року проходив строкову військову службу, з вересня 1976 року по вересень 1981 року навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету на денній формі навчання, а з жовтня 1981 року по липень 1999 року працював на посадах стажиста, старшого помічника прокурора району, старшого слідчого прокуратури області, прокурора району, прокурора відділу прокуратури області.

21 липня 1999 року позивач призначений на посаду судді Підгаєцького районного суду Тернопільської області, а з 05 серпня 2008 року, в зв'язку з обранням, зарахований на посаду судді апеляційного суду Тернопільської області безстроково.

За рішенням Вищої ради правосуддя №164/6/15-17 від 31 січня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку у зв'язку з поданням ним заяви про відставку.

З вказаного рішення та поданих позивачем документів слідує, що на час розгляду його заяви Вищою радою правосуддя було встановлено, що до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. ОСОБА_1, крім стажу роботи на посаді судді, має також 17 років 09 місяців стажу, який складається з роботи в органах прокуратури на посадах стажиста прокуратури Теребовлянського та Бучацького районів Тернопільської області, старшого помічника прокурора, слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області, старшого слідчого прокуратури Тернопільської області прокурора Шумського району Тернопільської області, прокурора Козівського району Тернопільської області, слідчого прокуратури Підгаєцького району Тернопільської області, прокурора відділу з нагляду -за додержанням законів спецпідрозділами по боротьбі з організованою злочинністю управління прокуратури Тернопільської області. Крім того, до стажу роботи, що дає право позивачу на відставку зараховується половина строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського ордену Леніна державному університеті ім.І.Франка та календарний період проходження строкової військової служби. Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1, що дає йому право для звільнення з посади судді у відставку становить 39 років 10 місяців.

Згідно Закону України «Про Вищу раду правосуддя» виключно до компетенції цього органу відноситься розгляд відповідних заяв суддів про звільнення у відставку, підготовка матеріалів, необхідних для вирішення таких заяв, в тому числі і встановлення наявності чи відсутності стажу роботи, який дає право судді на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 безпідставно не враховано у повному обсязі вищевказаний стаж роботи, який підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді і який, з урахуванням дати його звільнення, зокрема 15 лютого 2017 року становить 39 років 10 місяців.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, суд приймає до уваги те, що закріплені ст.22 Конституції України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

12 лютого 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII (далі - Закон № 192), яким в новій редакції викладений Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453).

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону № 2453 в редакції Закону № 192 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону № 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим в п.11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 2453 передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453 в редакції від 07 липня 2010 року діяв Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, ч.4 ст.43 якого було передбачено, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР; час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності в усіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з ч.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який був чинним на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, було передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01 грудня 2010 року №1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності суддів та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України», також передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Крім того, в Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) Конституційний Суд України зазначив, що положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової гілки влади.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Виходячи із вищезазначених положень, зміст та обсяг досягнутих суддями соціальних гарантій не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до законодавства.

Пунктом 25 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02 червня 2016 року передбачено, що в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення шляхом визнання протиправними дій ТОУ ПФУ Тернопільської області при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу та зобов'язання відповідача здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16 лютого 2017 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах, з суми 31680 грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.2, 8, 9, 11, 18, 41, 70, 71, 72, 94, 160-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16 лютого 2017 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах, з суми 31680 грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум,

Стягнути з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка