Справа № 826/5931/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2017 року письмове провадження № 826/5931/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів : головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції

Голови Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2

Члена Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3

Члена Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4

Члена Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_5

треті особи Національне агентство з питань запобігання корупції

ОСОБА_6

ОСОБА_7

про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач) з позовом до Кабінету Міністрів України, Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції (далі також - Комісія), голови Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, члена Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3, члена конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4, члена конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_5, в якому позивач просив:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції від 05 лютого 2016 року у частині не допуску кандидата ОСОБА_1 до етапу співбесід, від 14 березня 2016 року у частині відхилення скарги ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року, від 15 березня 2016 року в частині відхилення заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2016 року, від 16 березня 2016 року щодо обрання кандидатами на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

2) Визнати протиправною бездіяльність Конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції щодо нерозгляду на засіданні 16 березня 2016 року заяви кандидата ОСОБА_1 від 15 березня 2016 року про відвід члена конкурсної комісії ОСОБА_3;

3) Визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 № 159-р «Про призначення ОСОБА_6 членом Національного агентства з питань запобігання корупції» та № 160-р «Про призначення ОСОБА_7 членом Національного агентства з питань запобігання корупції»;

4) Визнати протиправною участь членів конкурсної комісії ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та голови комісії ОСОБА_9 у проведенні конкурсу з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції з підстав відводу (самовідводу).

Під час розгляду справи до участі в ній в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, були залучені Національне агентство з питань запобігання корупції (далі також - НАЗК) та його члени ОСОБА_6 і ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність недопущення його до подальших етапів конкурсу з відбору кандидатів на посади членів НАЗК з підстав наявності у нього досвіду роботи в органах прокуратури України.

Крім того, позивач вказав на порушення порядку розгляду поданих ним документів з огляду на те, що вони не були досліджені всіма членами Комісії у межах відповідного її засідання.

Також позивачем вказується на протиправність позиції Комісії та її членів щодо відмови у розгляді поданих позивачем після прийняття Комісією рішення про не допуск кандидата ОСОБА_1 до наступних етапів конкурсу скарг та заяв.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Кабінетом Міністрів України на вимогу суду до матеріалів справи були долучені документи, необхідні для її розгляду.

Комісією були надані суду письмові пояснення, в яких висловлювалось прохання здійснювати розгляд справи за наявними у ній матеріалами з урахуванням наданих пояснень.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 29 липня 2016 року суд, на підставі вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), перейшов до її розгляду в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

29 грудня 2015 року на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України розміщено оголошення про проведення повторного конкурсу з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції з викладенням інформації щодо вимог до кандидатів на посади членів НАЗК та переліку документів, які необхідно подати для участі у конкурсі з відбору кандидатів на посади членів НАЗК.

Рішенням Комісії, прийнятим на засіданні 30 січня 2016 року, кандидатів, зокрема, ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, визнано такими, які попередньо пройшли до наступного етапу відбору.

Рішенням Комісії, прийнятим на засіданні 05 лютого 2016 року, кандидата ОСОБА_1 не допущено до наступного етапу конкурсу - співбесіди. Водночас, серед кандидатів, які були допущені до такого етапу конкурсу, були ОСОБА_6 та ОСОБА_7

08 лютого 2016 року позивачем на ім'я Комісії було подано скаргу в якій ставилась вимога про скасування рішення Комісії від 05 лютого 2016 року в частині недопуску ОСОБА_1 до наступного етапу конкурсу - співбесіди.

Водночас, рішенням Комісії, прийнятим на засіданні 14 березня 2016 року, за наслідком розгляду такої скарги позивача було прийнято рішення про відмову в поверненні до розгляду кандидатури ОСОБА_1

14 березня 2016 року позивачем на адресу Комісії було подано заяву про необхідність розблокування роботи конкурсної комісії, яку було відхилено рішенням Комісії, прийнятим на засіданні 15 березня 2016 року.

Також, 15 березня 2016 року ОСОБА_1 на адресу Комісії було подано заяву про відвід члена Комісії ОСОБА_3, яка Комісією розглянута не була.

Рішенням Комісії від 16 березня 2016 року членами НАЗК обрано кандидатів ОСОБА_6 і ОСОБА_7

В цей же день головою Комісії ОСОБА_2 направлено на адресу Прем'єр-міністра України пропозицію про внесення на розгляд Кабінету Міністрів України подання про призначення на посади членів НАЗК ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 159-р та № 160-р членами НАЗК призначено ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство є колегіальним органом, до складу якого входить п'ять членів.

Члени Національного агентства призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України строком на чотири роки за результатами конкурсу. Одна і та сама особа не може обіймати цю посаду понад два строки підряд.

Прем'єр-міністр України вносить для призначення Кабінетом Міністрів України на посади членів Національного агентства кандидатів, відібраних конкурсною комісією, склад якої затверджує Кабінет Міністрів України та яка здійснює організацію та проведення конкурсу.

Рішення конкурсної комісії вважається прийнятим, якщо за нього на засіданні конкурсної комісії проголосували не менше шести членів конкурсної комісії.

Положення про конкурс та Регламент роботи конкурсної комісії затверджуються Кабінетом Міністрів України. Роботу конкурсної комісії забезпечує Секретаріат Кабінету Міністрів України.

Конкурсна комісія:

1) розглядає документи, подані кандидатами на посади членів Національного агентства, відбирає із загального числа кандидатів, які, згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії, мають найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків членів Національного агентства;

2) оприлюднює на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України інформацію про кандидатів, які подали заяву на участь у конкурсі, а також інформацію про кандидатів, які були відібрані для проходження співбесіди з конкурсною комісією, та про кандидата, відібраного конкурсною комісією для призначення на посаду члена Національного агентства;

3) проводить на своєму засіданні співбесіду з відібраними кандидатами, відбирає шляхом відкритого голосування з числа кандидатів, які пройшли співбесіду, на кожну вакантну посаду одного кандидата, що відповідає вимогам, які ставляться до члена Національного агентства, та, згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії, має найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків члена Національного агентства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 170 «Деякі питання відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції» були затверджені Положення про проведення конкурсу з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Положення) та Регламент роботи конкурсної комісії з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Регламент).

Так, відповідно до п. 21 Положення, конкурсна комісія на своїх засіданнях:

1) затверджує критерії оцінювання кандидатів на посади членів Національного агентства відповідно до їх професійного досвіду, знань і якостей, які використовуються під час обґрунтування рішень конкурсної комісії щодо відбору кандидатів;

2) розглядає документи, подані кандидатами на посади членів Національного агентства, відбирає із загального числа кандидатів, які згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії мають найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків членів Національного агентства;

3) проводить співбесіду з відібраними кандидатами, відбирає шляхом відкритого голосування з числа кандидатів, які пройшли співбесіду, на кожну вакантну посаду одного кандидата, що відповідає вимогам, які висуваються до члена Національного агентства, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії має найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків члена Національного агентства.

Аналізуючи позицію позивача, що рішенням Комісії він був протиправно недопущений до наступного етапу конкурсу з огляду на наявний у нього багаторічний досвід роботи в органах прокуратури, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 статті 5 Закону України «Про запобігання корупції», не може бути призначена на посаду члена Національного агентства особа, яка:

1) за рішенням суду визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена;

2) має судимість за вчинення злочину, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку (крім реабілітованої особи);

3) притягалася на підставі обвинувального вироку, який набрав законної сили, до кримінальної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення або правопорушення, пов'язаного з корупцією;

4) яка не є громадянином України або набула громадянство чи підданство іншої держави;

5) не пройшла спеціальну перевірку або не надала згоди на її проведення;

6) не подала відповідно до цього Закону декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік;

7) впродовж одного року до подання заяви на участь у конкурсі на заміщення цієї посади, незалежно від тривалості, входила до складу керівних органів політичної партії.

Як вбачається з наведеного положення, попередній досвід роботи кандидата на посаду члена НАЗК в органах прокуратури не є підставою, з якою Закон пов'язує неможливість такої особи бути обраною до складу НАЗК.

Так, у відповідності до наведених правових норм, які, зокрема, уповноважують Комісію затверджувати критерії оцінювання кандидатів на посади членів НАЗК, на засіданні Комісії 30 січня 2016 року розглядалось питання недопуску до участі у конкурсі кандидатів, які останні 5 і більше років працювали, в тому числі, в органах прокуратури на будь-яких керівних посадах. Водночас, вказаний критерій оцінювання не набрав достатньої кількості голосів, а отже не був прийнятий Комісією, що підтверджується долученим Кабінетом Міністрів України до матеріалів справи протоколом засідання Комісії від 30 січня 2016 року.

При цьому, доказів, які б вказували на прийняття Комісією на засіданні 05 лютого 2016 року рішення, яким кандидата ОСОБА_1 не допущено до наступного етапу конкурсу - співбесіди, на підставі критерію саме наявності у позивача досвіду роботи в органах прокуратури, ОСОБА_1 суду надано не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо врахування Комісією при вирішенні питання про його допуск до наступних етапів конкурсу критерію, не передбаченого вимогами діючого законодавства, а саме, наявності у позивача досвіду роботи в органах прокуратури. Водночас, Кабінетом Міністрів України до матеріалів справи були надані допустимі та належні докази, які вказують про неврахування Комісією такого критерію.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», Положення та Регламенту, питання визначення найкращого професійного досвіду і знань з метою здійснення добору осіб на посади членів НАЗК належить виключних повноважень Комісії та здійснюється нею шляхом співставлення всіх отриманих у визначеному законом порядку від кандидатів документів та вчиненням інших, передбачених нормативними актами дій.

Відповідно, такі повноваження є дискреційними повноваженнями Комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе її функції при вирішенні даної справи та визначати наявність окремих переваг або недоліків в одних кандидатів на зайняття посади члена НАЗК перед іншими кандидатами, на чому, зокрема, ґрунтуються доводи адміністративного позову ОСОБА_1

Згідно з п. 1 ч. 6 статті 5 Закону України «Про запобігання корупції», конкурсна комісія розглядає документи, подані кандидатами на посади членів Національного агентства, відбирає із загального числа кандидатів, які, згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії, мають найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків членів Національного агентства.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пп. 2 п. 21 Положення, конкурсна комісія на своїх засіданнях розглядає документи, подані кандидатами на посади членів Національного агентства, відбирає із загального числа кандидатів, які згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії мають найкращі професійний досвід, знання і якості для виконання службових обов'язків членів Національного агентства.

Позивач зазначає, що в порушення наведених вимог, члени Комісії належним чином на засіданні 05 лютого 2016 року не дослідити та не вивчили подані ним документи, що стало підставою необґрунтованого прийняття рішення про недопуск ОСОБА_1 до подальших етапів конкурсу.

Разом з тим, як вбачається з розміщеного для вільного доступу в мережі Інтернет запису відеотрансляції засідання Комісії від 05 лютого 2016 року (https://www.youtube.com/watch?v=MaEBV35jLno), подані ОСОБА_1 до Комісії документи були розглянуті останньою, за наслідком чого і було прийняте рішення про недопуск позивача до наступних етапів конкурсу.

Крім того, колегія суддів вважає правомірними доводи голови Комісії ОСОБА_2, наведені, в тому числі, під час розгляду скарги позивача від 08 лютого 2016 року на засіданні комісії 14 березня 2016 року (https://www.youtube.com/watch?v=R-5AG72Pj7k), про те, що подані кандидатами документи, з огляду на їх значний об'єм, Комісією вивчаються також і в період між засіданнями Комісії. Наведене, на думку суду, лише додатково підтверджує обґрунтованість прийнятих нею рішень.

Щодо поданих позивачем після прийняття Комісією рішення про його недопущення до наступних етапів конкурсу скарг та заяв від 08 лютого 2016 року, від 14 березня 2016 року та від 15 березня 2016 року, суд зазначає наступне.

Ані Закон України «Про запобігання корупції», ані Положення або Регламент не передбачають можливість оскарження особами, кандидатури яких не були відібрані для проходження наступних етапів конкурсу на зайняття посад членів НАЗК, рішень Комісії шляхом подання до неї відповідних скарг та заяв.

Отже, звернення щодо таких рішень можуть бути розглянуті Комісією в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» (так, на засіданні Комісії 15 березня 2016 року було прийнято рішення про розгляд поданої ОСОБА_1 заяви від 14 березня 2016 року в такому порядку), або ж відповідні рішення Комісії можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи позивача щодо безпідставного відхилення або не розгляду поданих ним на адресу Комісії скарг та заяв.

Крім того, суд враховує, що відповідно до приписів п. 13 Регламенту, відвід члену Комісії може бути заявлений, в тому числі, кандидатами на посаду члена Національного агентства.

Разом з тим, оскільки позивача рішенням від 05 лютого 2016 року не було допущено до наступних етапів конкурсу, подані ним в подальшому заяви та скарги в частині вимог про здійснення відводу окремих членів Комісії не можуть вважатись такими, що подані у передбачений законом спосіб, оскільки він втратив статус кандидата на посаду члена НАЗК, а тому, відповідно, не можуть бути підставою для здійснення такого відводу. За вказаних обставин судом критично оцінюються протилежні доводи ОСОБА_1

Згідно з п. 13 Регламенту, рішення про відвід (самовідвід) члена конкурсної комісії приймається конкурсною комісією та фіксується в протоколі засідання комісії.

Водночас, оскільки рішень щодо відводу (самовідводу) членів Комісії ОСОБА_3, ОСОБА_5 та голови Комісії ОСОБА_2 на засіданні Комісії прийнято не було, у суду відсутні підстави вважати порушеним порядок її діяльності при здійснені процедури відбору членів НАЗК, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині також визнаються судом необґрунтованими.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, член комісії ОСОБА_4 вже після прийняття 05 лютого 2016 року рішення Комісії про недопущення позивача до наступних етапів конкурсу, неодноразово заявляв самовідводи від розгляду Комісією окремих питань. Такі самовідводи ОСОБА_4 були підтримані рішеннями Комісії, прийнятими на засіданні 14 березня 2016 року.

Так, відповідно до п. 13 Регламенту, член конкурсної комісії не може брати участь у проведенні конкурсу з відбору кандидатів на посади членів Національного агентства і підлягає відводу:

1) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті конкурсу;

2) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем кандидата на посаду члена Національного агентства;

3) за наявності інших обставин, які впливають або можуть вплинути на його неупередженість.

За наявності підстав, зазначених у підпунктах 1 - 3 цього пункту, член конкурсної комісії зобов'язаний заявити самовідвід.

А відповідно до п. 15 Положення, у разі відмови члена конкурсної комісії або особи, визначеної (запропонованої) для включення до її складу, від здійснення своїх повноважень або неможливості здійснення повноважень, в тому числі у зв'язку з відводом (самовідводом), до складу конкурсної комісії включається інша особа, визначена (запропонована) за процедурою, передбаченою цим Положенням.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень вбачається, що член Комісії, щодо якого Комісією прийнято рішення про відвід (самовідвід) не може брати участь у проведенні конкурсу з відбору кандидатів на посади членів НАЗК, а не лише щодо окремих питань, з приводу розгляду яких йому заявлено відвід (самовідвід).

Отже, член Комісії ОСОБА_4 був позбавлений права приймати участь у вирішенні Комісією 16 березня 2016 року питання обрання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 членами НАЗК.

Разом з тим, відповідно до п. 17 Положення, Комісія має функціонувати у складі не менше 7 осіб.

Так, станом на 16 березня 2016 року склад Комісії, без урахування ОСОБА_4, налічував 7 членів. Тобто та обставина, що ОСОБА_4 не міг брати участь у проведенні конкурсу не вплинула на спроможність Комісії приймати рішення.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України «Про запобігання корупції», рішення конкурсної комісії вважається прийнятим, якщо за нього на засіданні конкурсної комісії проголосували не менше шести членів конкурсної комісії.

Суд звертає увагу, що відповідно до протоколу засідання Комісії від 16 березня 2016 року за рішення про обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 членами НАЗК проголосувало по 7 членів Комісії, проти - по одному члену Комісії.

При цьому, відповідно до запису відеотрансляції такого засідання (https://www.youtube.com/watch?v=ju82u3OrVvM&t=909s), ОСОБА_4 голосував за кандидатуру ОСОБА_7 та проти кандидатури ОСОБА_6

Беручи до уваги наведене, навіть за вирахуванням голосу ОСОБА_4, обидва кандидати, і ОСОБА_6 і ОСОБА_7, є такими, що набрали визначену Законом України «Про запобігання корупції» кількість голосів членів Комісії при вирішенні питання про їх обрання членами НАЗК.

Отже, за наслідком аналізу наведених обставин судом встановлено, що під час проведення Комісією конкурсного добору на зайняття посад членів НАЗК мали місце окремі порушення визначеного законом порядку його проведення, зокрема в частині подальшої участі у проведенні конкурсу члена Комісії ОСОБА_4, клопотання про самовідвід якого були підтримані рішеннями Комісії від 14 березня 2016 року. Разом з тим, наведені порушення не вплинули в цілому на правомірність оскаржуваних позивачем рішень Комісії від 16 березня 2016 року щодо обрання кандидатами на посади членів НАЗК ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому суд не вбачає правових підстав для скасування зазначених рішень Комісії.

Відповідно, відсутні підстави і для визнання протиправними та скасування розпоряджень Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 № 159-р «Про призначення ОСОБА_6 членом Національного агентства з питань запобігання корупції» та № 160-р «Про призначення ОСОБА_7 членом Національного агентства з питань запобігання корупції», прийняття яких було наслідком включно ухвалення Комісією відповідних рішень на засіданні 16 березня 2016 року.

Виходячи з зазначеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко