Справа № 342/119/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7467/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2017 року у справі № 342/119/17 за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.10.1996 року на підставі Указу Президента України № 973/96 призначена на посаду судді Заліщицького районного суду Тернопільської області, де працювала суддею з грудня 1996 року по квітень 2002 року. У вересні 2001 року обрана суддею безстроково відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України від 20.09.2001 року. Указом Президента від 11.03.2002 року № 225/2002 переведена на посаду судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області, де працювала до 03 жовтня 2016 року.

Наказом в.о. голови Городенківського районного суду від 03.10.2016 р. № 196 на підставі постанови Верховної ОСОБА_2 України від 22.09.2016 р. № 1600-VIII «Про звільнення суддів» її, позивача, відраховано зі штату згаданого суду у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 Юстиції №2511/0/15-16 від 19.09.2016 року, до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, включається 19 років 9 місяців стажу роботи на посаді судді та 2 роки 4 місяці - половину навчання у вузі за денною формою, що складає станом на 03.10.2016 р. - 22 роки 2 місяці стажу на посаді судді.

В грудні 2016 р. позивач, подала в Тлумацьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області, заяву та документи щодо призначення довічного грошового утримання.

На письмове звернення від 30.12.2016 р. з приводу зарахування до стажу судді роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем зазначено, що з 04.10.2016 року позивачу, призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ 9 далі - закон 1402) у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди, обчислені відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (далі Закон № 2453).

Щодо зарахування половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії м. Харків та доплату в розмірі 20% відповідачем надана відповідь за № 102/К-15 від 27.01.2017р. про відмову з посиланням на те, що у відповідності до Закону України „ Про судоустрій та статус суддів №2453- VI від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Відповідач стверджує, що постанова КМУ від 11.06.2008р. № 545, якою було передбачено зарахування половини строку навчання за денною формою до стажу роботи, втратила чинність на підставі постанови КМУ від 01.12.2010р. № 1097, та не має зворотної дії в часі.

Позивач, посилаючись на п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 p. N 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» зазначила, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. На її думку, відповідачем не було враховано при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, вказаний стаж навчання.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2017 року у справі № 342/119/17 позовні вимоги задоволено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону 2453, в редакції що діяла до 28.03.2015 встановлено, що судді, призначенні чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Закон 2453 набрав чинності 03.08.2010 тому, при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначенні чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон 2862), який введений в дію 10.02.1993 відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України Про порядок введення в дію Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2863-ХІІ.

Статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною ОСОБА_2 України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20.03.2008 №248/2008 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, яка набрала чинності з 1 березня 2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі - постанова №865) шляхом доповнення її пункту 3-1 новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Зазначена постанова втратила чинність з 01.01.2012 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 №1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі неодноразово розглядалося Конституційним Судом України, який у своїх рішеннях N 1-зп від 13 травня 1997 року, N 1- рп/99 від 9 лютого 1999 року та N 3-рп/2001 від 5 квітня 2001 року зазначив, що нормативно- правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Згідно додатку до диплома серія КВ №900875 ОСОБА_1 навчалася в Українській юридичній академії Харківського юридичного інституту з 01.09.1988 по 28.06.1993.

Згідно запису №13 трудової книжки позивачку призначено на посаду судді Заліщицького районного суду Тернопільської області з 03.12.1996 (наказ від 29.10.1996 № 135-к).

Оскільки, на дату набрання чинності Закону №2862 позивач не була призначена на посаду судді, а також враховуючи той факт, що на момент звернення за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці постанова №865 втратила чинність, тому половина строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії Харківського юридичного інституту не може бути зарахована до стажу роботи на посаді судді.

Просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2017 року у справі № 342/119/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 18.10.1996 року на підставі Указу Президента України від 18.10.1996 року позивач призначена на посаду судді Заліщицького районного суду Тернопільської області (а.с.18-20)

У вересні 2001 року позивач обрана суддею безстроково відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України від 20.09.2001 року. (а.с.21-22)

Указом Президента України від 11.03.2002 року позивач переведена на посаду судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області, де працювала до 03 жовтня 2016 року (а.с.23).

Рішенням ОСОБА_2 Юстиції від 19.09.2016 р. № 2511/0/15-16 вирішено внести подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Городенківського районного суду у звязку з поданням заяви про відставку. У даному рішенні встановлено, що позивач крім стажу роботи на посаді судді має також 2 роки 4 місяці стажу, який складається з половини строку навчання на денній формі в Українській юридичній академії .

На підставі постанови Верховної ОСОБА_2 України від 22.09.2016 р. № 1600-VIII «Про звільнення суддів» та Наказу в.о. голови Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 196 від 03.10.2016 р. позивача відраховано зі штату Городенківського районного суду Івано-Франківської області у звязку з поданням заяви про відставку. (а.с.24-47,51)

Позивачу як судді у відставці відповідно до ч.2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначено щомісячне довічне грошове утримання .

На письмове звернення позивача від 30.12.2016р. з приводу зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії відповідачем надана відповідь за № 102/К-15 від 27.01.2017 р. про відмову з посиланням на те, що у відповідності до Закону України „ Про судоустрій та статус суддів №2453- VI від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, а постанова КМУ від 11.06.2008р. № 545, якою було передбачено зарахування половини строку навчання за денною формою до стажу роботи, втратила чинність на підставі постанови КМУ від 01.12.2010р. № 1097, та не має зворотної дії в часі.

Як вбачається з диплома з відзнакою КВ № 900875 та додатку до диплома спеціаліста позивач у 01.09.1988 році поступила до Харківського юридичного інституту та у 28.06.1993 році закінчила повний курс Української юридичної академії зі спеціальності правознавство. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 28.06.1993 року присвоєно кваліфікацію юриста. (а.с.52-54)

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч.2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З 03.10.2010 р. введено в дію Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, що був чинним на час звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача є неправомірними і до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину часу навчання позивача за денною формою у вищому навчальному закладі (з 01.09.1988 р. по 28.06.1993 р.) два роки чотири місяці, з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 19 років 9 місяців, загальний стаж судді складає станом на 03.10.2016 року - 22 роки 2 місяці, що становить 84 відсотки заробітної плати судді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно із ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена ОСОБА_2 ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до приписів п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, ОСОБА_2 арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008 року, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід враховувати половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 84 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській - залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2017 року у справі № 342/119/17- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 26.09.2017 року