Справа № 806/1627/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Житомир справа № 806/1627/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання розглянути клопотання 24.01.2017 та прийняти рішення у вигляді наказу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду його клопотання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки для сінокосіння площею 171,4828 га на території Брусилівського району (реформованої Озерської сільської ради) від 24.01.2017. В обґрунтування позову зазначає, що 24.01.2017 року він звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 171,4828 га з земель запасу та резерву Брусилівської селищної ради Брусилівського району ((реформованої Озерської сільської ради. Вказав, що на виконання вимог постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 на його адресу надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 25.05.2017, яким йому повідомлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно у межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33, 37 цього кодексу. Враховуючи вищезазначене передача земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби можливе за проектами землеустрою щодо цільового призначення земельної ділянки. Позивач вважає, що у листі Головного управління Держгеокадастру відсутня мотивована відмова, а він носить лише інформаційний характер. Крім того, позивач просив повторно розглянути вищезазначене клопотання та прийняти рішення у вигляді наказу.

Позивач просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення за змістом яких просив відмовити у задоволенні позову, також просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Оглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки для сінокосіння площею 171,4828 га на території Брусилівського району (реформованої Озерської сільської ради).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 25.05.2017 №5144/6-17 повідомило ОСОБА_2 про те, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно у межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33, 37 цього кодексу. Враховуючи вищезазначене передача земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби можливе за проектами землеустрою щодо цільового призначення земельної ділянки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною 1. ст. 34 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Приписами ч. 2.ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно вимог ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач фактично не оскаржує підстави відмови, лише вважає, що у відмові відсутня мотивація, оскільки вона не підтверджена доказами.

Суд вважає за необхідне вказати, що нормами чинного законодавства не передбачено надання будь яких доказів на підтвердження мотивів відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спірна відмова не носить інформаційний характер, а є цілком вмотивованою, оскільки містить чітке посилання на обставини за яких відповідач позбавлений можливості розглянути клопотання позивача позитивно.

Наведені обставини свідчать, що клопотання позивача від 24.01.2017 розглянуто відповідачем належним чином, тобто ним не допущено жодної бездіяльності, не згода з наданою відповіддю не може свідчити про неналежний розгляд та допущену бездіяльність.

З огляду на те, що у ході судового розгляду було встановлено, що відповідач не допустив жодної бездіяльності щодо неналежного розгляду клопотання позивача від 24.01.2017, то відсутні також підстави для зобовязання відповідача повторно розглянути вказане клопотання.

Враховуючи наведене у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується клопотання позивача про зобовязання встановити контроль за виконанням судового рішення то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма свідчить, що встановлення судового контролю можливо лише у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову тому і відсутні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись ст. 86, 122, 128, 153-168, 254 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева