Справа № 805/2802/17-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 р. Справа №805/2802/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 год. 40 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Смало О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 м. Маріуполь
до відповідача: Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Донецький обласний військовий комісаріат
про: визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 липня 2017 року прийнятого у формі повідомлення про повернення виконавчого документу від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання.
за участю
представників сторін:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,
від третьої особи - не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 липня 2017 року прийнятого у формі повідомлення про повернення виконавчого документу від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки дублікат виконавчого листа № 2а-696/08/0570 від 23 листопада 2016 року відповідає всім вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».
Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (за наявності). Також, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду. Відповідач зазначає, що згідно з текстом дубліката виконавчого листа № 2а-696/08/0570, виданого судом 23 листопада 2016 року про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошової компенсації за не отримане речове майно у розмірі 6628,70 грн. боржником визначено ІНФОРМАЦІЯ_1 , . Однак, у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридичну особу з кодом не знайдено, а також не знайдено юридичну особу з найменування ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В зв`язку з чим, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є правомірною.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до п. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі не прибуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Донецьким окружним адміністративним судом 16 січня 2008 року прийнято постанову, якою визнано дії Донецького обласного військового комісаріату з невиплати ОСОБА_1 компенсації за речове майно неправомірними, зобов`язано провести виплату грошової компенсації ОСОБА_1 за речове майно у розмірі 6628,70 грн.
19 серпня 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом прийнято ухвалу, якою змінено спосіб виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2008 року шляхом стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості з грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 6628,70 грн.
25 листопада 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-696/08/0570 щодо стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості з грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 6628,70 грн.
У зв`язку з втратою виконавчого листа № 2а-696/08/0570, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2а-696/08/0570.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року по справі № 2а-696/08/0570 заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено, видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по адміністративній справі №2а-696/08/0570 (а.с. 10).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі задоволено, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Донецьким окружним адміністративним судом по справі №2а-696/08/0570 (а.с. 11).
23 листопада 2016 року ОСОБА_1 видано дублікат виконавчого листа по справі № 2а-696/08/0570 (а.с. 12).
Судом встановлено, що позивач у липня 2017 року звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа № 2а-696/08/0570 від 23 листопада 2016 року (а.с. 55).
До заяви позивачем були надані квитанція про оплату авансового внеску та дублікат виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду по справі № 2а-696/08/0570.
12 липня 2017 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц Світланою Валентинівною, розглянуто заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2017 року, та винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання (а.с. 47-48).
У зазначеному повідомленні державний виконавець посилається на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законам України «Про виконавче провадження».
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 12 липня 2017 року юридичну особу з кодом не знайдено.
Зазначене повідомлення направлено на адресу позивача 12 липня 2017 року за вих. № ВП № 54276104, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 47).
Не погодившись з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12 липня 2017 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі по тексту Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами статті 2 Закону № 1404 визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Частиною 3 статті 4 цього Закону виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано дублікат виконавчого листа по справі № 2а-696/08/0570 (а.с. 12).
10 липня 2017 року позивач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа № 2а-696/08/0570 від 23 листопада 2016 року (а.с. 100).
12 липня 2017 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання (а.с. 47-48).
Як підстава яка стала обставиною щодо прийняття спірних повідомлення зазначено ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична особа або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
А також, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 12 липня 2017 року юридичну особу з кодом (вказаним у виконавчому документі) не знайдено.
Згідно з інформації з Безкоштовного запиту Міністерства юстиції України вбачається, що юридичної особи за кодом ЄДРПОУ за номером 08301764 не знайдено (а.с. 96-99).
Суд зазначає, що визначена державним виконавцем у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання підстава, як відсутність у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань інформації стосовно Донецького обласного військового комісаріату як юридичної особи є безпідставним, з огляду на наступне.
Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі по тексту - Закон № 755) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Приписами ч. 1 статті 4 Закону № 755 Державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; державної реєстрації за заявницьким принципом; єдності методології державної реєстрації; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статті 7 Закону № 755 єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Єдиний державний реєстр ведеться державною мовою з використанням програмного забезпечення, розробленого відповідно до державних стандартів, що забезпечує його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.
Програмне забезпечення Єдиного державного реєстру повинно забезпечувати: автоматизацію процесу державної реєстрації та інших реєстраційних дій та відтворення його процедур; заповнення та друк форми заяви про державну реєстрацію; ідентифікацію заявників, які подають документи для державної реєстрації в електронній формі, з використанням електронного цифрового підпису та альтернативних електронному цифровому підпису засобів ідентифікації таких заявників; державну реєстрацію за принципом екстериторіальності; контроль за повнотою внесення записів до Єдиного державного реєстру та проведенням реєстраційних дій; пошук взаємозв`язків між юридичними особами та їхніми засновниками (учасниками), кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами), у тому числі кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) засновника, керівниками юридичних осіб, візуалізацію всіх прямих та непрямих зв`язків; ведення реєстраційних справ в електронній формі та створення їх електронного архіву; передачу державним органам відомостей з Єдиного державного реєстру у випадках, передбачених цим Законом; інформаційну взаємодію між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; зберігання відомостей про юридичних осіб, інші організації та фізичних осіб - підприємців протягом 75 років з дати внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, іншої організації або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; захист даних згідно із законом; виконання в повному обсязі функцій адміністратора бази даних Єдиного державного реєстру (накопичення, аналіз даних, актуалізація та обробка даних, права доступу тощо); проведення інших операцій, визначених цим Законом.
До Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3855-XII (далі по тексту Закон № 3855) державна таємниця (також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.
Згідно ст. 8 Закону № 3855 до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері оборони, зокрема, про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до п. 2.3 розділу 2 Переліку службової інформації Збройних Сил України (ПСІ 2011), затвердженого Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 20 вересня 2011 року № 180 відомості за окремими показниками, що розкривають структури департаментів, головних (центральних) управлінь, управлінь Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, розкритих до відділу (відділення, групи, сектора), штатну чисельність особового складу мирного часу та списки посадових осіб.
Пунктом 5 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 року № 499 «Про внесення змін до Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України» визначено, що присвоєння ідентифікаційних кодів з Реєстру здійснюється: державними реєстраторами - суб`єктам, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"; органами державної статистики - суб`єктам, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" і відомості про які не становлять державну таємницю; відповідними центральними органами виконавчої влади - суб`єктам, відомості про які становлять державну таємницю. Таким органам Держкомстат передає ідентифікаційні коди для ведення відомчого обліку. Порядок передачі ідентифікаційних кодів для присвоєння їх суб`єктам затверджується Держкомстатом разом з відповідними центральними органами виконавчої влади.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що Єдиного державного реєстру не вноситься інформація, що містить державну таємниця.
Суд зазначає, що згідно положення про Донецький обласний військовий комісаріат, затвердженого командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » генерал майором ОСОБА_2 від 30 травня 2016 року вбачається, що Донецький обласний військовий комісаріат є місцевим органом військового управління в Донецькій області.
Отже, включення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань інформації про Донецький обласний військовий комісаріат є не можливим з огляду на положення чинного законодавства.
Відповідно суд звертає увагу, що згідно листа Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 04 серпня 2017 року № 116/2/2/10766 ОСОБА_1 повідомлено, що за обліковими даними Генерального штабу Збройних сил України ідентифікаційний код () належить Донецькому обласному військовому комісаріату, що підтверджено довідкою з ЄДРПОУ № 424/12 виданою Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України 30 серпня 2012 року (а.с. 36).
Згідно довідки № 1/15 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), виданої Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 09 січня 2015 року вбачається, що Донецький обласний військовий комісаріат зареєстрований в якості юридичної особи, за ідентифікаційним номером НОМЕР_2 (а.с. 69-70).
Крім того, суд звертає увагу, що згідно Положення про військовий комісаріат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 року № 389 вбачається, що військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи, крім районних, міських, районних у містах, можуть утворюватися: об`єднані районні військові комісаріати для обслуговування кількох районів чи районів у містах обласного значення або районів і міст районного значення чи кількох районів у містах обласного значення та району (районів); об`єднані міські військові комісаріати для обслуговування одночасно м. Севастополя та району або міста обласного значення та району (районів).
Військові комісаріати утворюються, реорганізуються та ліквідуються Міністерством оборони за поданням начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил.
Згідно п. 7 зазначеного Положення обласні військові комісаріати є юридичними особами, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
З огляду на вищевикладене суд зазначає, що Донецький обласний військовий комісаріат є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Крім того, суд зазначає, що у виконавчому листі № 2а-696/08/0570 від 23 листопада 2016 року зазначено код ЄДРПОУ Донецького обласного військового комісаріату, а саме НОМЕР_2 .
Проаналізувавши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено обставини, які свідчать про те, що державний виконавець діяв не у межах повноважень та у спосіб передбачений Законом, отже повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12 липня 2017 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання, суд зазначає наступне.
Вимога позивача про зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 2а-696/08/0570 є формою втручання в дискреційні повноваження органу, який буде у подальшому розглядати заяву та виконавчий лист позивача, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначено обов`язок прийняття до виконання виконавчого листа, оформленого належним чином і поданих у встановленому порядку.
Так, суд не зобов`язує орган, до якого у подальшому буде передано для розгляду виконавчий лист № 2а-696/08/0570 від 23 листопада 2016 року певним чином вирішити звернення позивача, а тільки розглянути його, як того вимагає Закон.
В зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Приписами частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 липня 2017 року прийнятого у формі повідомлення про повернення виконавчого документу від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочсинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 м. Маріуполь до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Донецький обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 липня 2017 року прийнятого у формі повідомлення про повернення виконавчого документу від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти виконавчий лист від 23 листопада 2016 року по справі № 2а-696/08/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом, до виконання задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від12 липня 2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 25 вересня 2017 року без участі сторін.
Повний текст постанови складено та підписано 02 жовтня 2017 року.
Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.