Справа № 815/2162/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 р. Справа № 815/2162/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС України на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Ровєрлайн-моторс до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови у митному оформленні товарів, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови у митному оформленні товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2017/610008/2 від 21.02.2017 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2017/610009/2 від 22.02.2017 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2017/00026 від 21.02.2017року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2017/00027 від 22.02.2017року.

Одеська митниця ДФС України не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 21 липня 2017 року по справі № 815/2162/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивач в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно та не всебічно зясовано обставини справи, що мають значення для справи.

Сторони по справі сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що протягом 21-22.02.2017 р. під час ввезення на митну територію України партій товару відповідно до зазначеного контракту, позивач здійснив його декларування, подавши відділу оформлення № 1 митного поста "Одеса-порт" Одеської митниці ДФС відповідні митні декларації, а саме:

- за МД № 500060001/2017/001767 від 21.02.2017 p.: Велосипеди двоколісні (код товару 87120030), з шарикопідшипниками, без двигуна, нові, (у частково розібраному стані для зручності транспортування), Розмір коліс D18", мод.18" GW STITCH PREMIUM - 320 шт.; Розмір коліс D16", мод. 16"GW STITCH PREMIUM - 600 шт.; Розмір коліс D18", мод.18" А - 12 шт.; Розмір коліс D16", мод.16" KIDDY- 190 шт.; Розмір коліс D20", мод. 20 "GW STITCH PREMIUM - 621 шт. (а.с. 56-57 т. 1)

- за МД № 500060001/2017/001803 від 22.02.2017 p.: Велосипеди двоколісні (код товару 87120030), з шарикопідшипниками, без двигуна, нові, (у частково розібраному стані для зручності транспортування), КОЛЕСА D28", мод.28" RETRO - 496 шт.; КОЛЕСА D26", мод.F-5 28" NEW LADY - 40 шт.; КОЛЕСА D26", мод.26" RETRO - 24 шт.; КОЛЕСА D29", мод. 29-19"- HUNTER- 1 шт.; КОЛЕСА D29", мод. 29-19"FLASH - 1 шт; КОЛЕСА D29", мод. 29-19" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D29", мод.29-19" GRIM 24S - 1шт.; колеса D29", мод.29-19" LEGEND 24S - 1 шт.; колеса D29", мод.29-19" VIPER 24S - 1шт.; колеса D28", мод.700С HORIZON - 1 шт.; колеса D28", мод.700С SWEEN 1 шт.; колеса D26", мод.26 LIFE - 1 шт.; колеса D26", мод.26 SWEET - 1 шт.; колеса D26", мод. 26-HUNTER - 1 шт.; колеса D26", мод.26 FLASH - 1 шт.; колеса D26", мод.26" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 GRIM 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 LEGEND 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 VIPER 24S - 1шт.; колеса D26", мод.26 SMART 24S - 1 шт.; колеса D24", мод.24" SUMMER - 1 шт.; колеса D24", мод.24" SWEET - 1 шт.; колеса D24", мод.24 FLASH - 1 шт.; колеса D24", мод.24" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D20", мод.20 SMART - 1 шт.; колеса D20", мод.20 -BRIGHT - 1 шт.; Товар 2.: Запасна частина велосипедів, двоколісних: Багажник (кошик), з недорого цінних металів - 600 шт. (а.с. 36-38 т.1)

В отриманому декларантом повідомленні від митного органу щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, заявлену в ВМД 500060001/2017/001767 зазначено, що у зв'язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості та тим, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та ознаки не автентичності поданих до митного оформлення документів, зокрема: ч. 10 ст. 58 Митного кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Крім того, до митного оформлення надані додаткові угоди №1 та №2 у яких зазначено, що вони являються невідємною частиною контракту HJS/RM 15 від 23.11.2015, але до митного оформлення надано контракт HJS/RM 15 від 20 серпня 2015 року; у поданих до митного оформлення копіях митних декларацій країни відправлення №19904221 відсутні реквізити зовнішньо-економічного контракту 20.082015 № HJS/RM 15, інвойсів від 10.01.2017 № JS 7560-4А, № JS 7560-4В, відповідно до яких здійснюється митне оформлення товару, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою. В наданих до оформлення страхових полісах від 10.01.2017 № AHAZ41124217Q000069Y, № AHAZ41124217Q000070U в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номерам поданим до митного оформлення задекларованої партії товару від 10.01.2017 № JS7560-4А, JS7560-4В, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані, відповідно, у інвойсах від 10.01.2017 року № JS7560-4А, JS7560-4В.

Також в отриманому декларантом повідомлення від митного органу щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, заявлену в ВМД 500060001/2017/001803 зазначено, що у зв'язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості та тим, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та ознаки не автентичності поданих до митного оформлення документів, зокрема: ч. 10 ст. 58 Митного кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Крім того, у поданій до митного оформлення копії митної декларацій країни відправлення №00354258 відсутні реквізити зовнішньо-економічного контракту 20.08.2015 № HJS/RM 15, інвойсу від 29.12.2016 № JS 7557-3 відповідно до яких здійснюється митне оформлення товару, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою. В наданому до оформлення страховому полісі від 29.12.2016 № AHAZ41124216Q001359А в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номеру інвойсу поданому до митного оформлення задекларованої партії товару від 29.12.2016 № JS7557-3, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані відповідно у інвойсі від 29.12.2016 року № JS7557-3.

Листом від 21.02.2017 р. № 21/1 ТОВ «Ровєрлайн-моторс» повідомило митний орган про те, що не має можливості подати додаткові документи до ВМД №500060001/2017/001803 від 22/02/2017.

Листом від 22.02.2017 р. № 22/1 ТОВ «Ровєрлайн-моторс» повідомило митний орган про те, що не має можливості подати додаткові документи до ВМД №500060001/2017/001803 від 22/02/2017.

За результатами опрацювання поданих ЕМД митним органом винесені картки відмови у прийнятті митних декларацій №500060001/2017/00026 від 21.02.2017 р., №500060001/2017/00027 від 22.02.2017 року та прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2017 року №500060001/2017/610008/2 та від 22.02.2017 року №500060001/2017/610009/2, відповідно до якого аналізом ПІК Інспектор та ЄЄАІС ДФС встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим (МД від 07.11.2016 №500060804/2016/003321, МД від 11.11.2016 №500040001/2016/010175), тому митну вартість визначено на рівні 2,20 дол. США/кг нетто.

В подальшому товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними, а тому, наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-УІ, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МКУ митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МКУ, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Частинами 5, 6 ст. 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, І визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості І товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання І відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою І декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності І обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі; 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або І відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом встановлено, що 20.08.2015 р. між ТОВ «Ровєрлайн-моторс» та Компанією «HANGZHOU JOY SHINE IMP.&EXP.CO.,LTD» (Китай) укладений контракт № HJS/RM-15, за умовами та положеннями якого китайська сторона зобов'язувалась продати, а Позивач та сплатити товар, асортимент та кількість якого по кожній партії вказуються в інвойсах, що є невід'ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п. 4.4. Контракту ціни розраховуються на базі CIF (вартість, страховка і фрахт до портів (Інкотермс 2000). 23.11.2015 року та 15.12.2016 року до зазначеного Контракту були укладені додаткові угоди № 1 і № 2 відповідно. (а.с. 19-23 т. 1).

Згідно п. 6 контракту «Якість, пакування та маркування» стандартна експертна якість товару у відповідності до специфікації заводу-виробника. Товар повинен бути упакований для транспортування відповідно специфікаціям покупця. Пакування повинно бути придатним для навантаження (розвантаження), повинне захищати товар під час транспортування. Товар повинен бути упакований в стандартне експортне пакування продавця. Продавець відповідає за понесений збиток та втрати товару під час транспортування та навантаження, які повязані з непридатним пакуванням.

Згідно п.А9 Розділу CIF - вартість, страхування та фрахт Інкотермс 2000 (Incoterms 2000) (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції від 01.01.2011р.) Перевірка - упаковка- маркування Продавець зобов'язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

В пункті 15 ПАКУВАННЯ Правил зазначено, що у більшості випадків сторони заздалегідь знають, яка упаковка необхідна для безпечного перевезення товару в місце призначення. Однак через те, що обов'язки продавця упакувати товар можуть значно варіюватися залежно від засобу та тривалості планованого перевезення, було визнано за необхідне передбачити обов'язок продавця упакувати товар відповідно умовам транспортування, але тільки в тій мірі, в якій йому до укладення договору купівлі-продажу стали відомі обставини, пов'язані з транспортуванням (пор. з ст. ст. 35(1) і 35(2)(b) Конвенції ООН 1980 року про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (995_003 ), згідно яких товар, включаючи упаковку, повинен бути "придатний для будь-якої конкретної цілі, про яку продавцю було прямо чи посередньо повідомлено під час укладання договору, за винятком тих випадків, коли з обставин випливає, що покупець не покладався або що для нього було нерозумним покладатися на компетентність і судження продавця").

Враховуючи вище викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, того, що в поданих документах відсутня інформація включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари даних про включення до ціни товару ціни упаковки.

Також суд вважає необґрунтованим посилання апелянта в оскаржуваних рішеннях на те, що до митного оформлення надані додаткові угоди №1 та №2 у яких зазначено, що вони являються невідємною частиною контракту HJS/RM 15 від 23.11.2015, але до митного оформлення надано контракт HJS/RM 15 від 20 серпня 2015 року, оскільки як вбачається з копій цих додаткових угод, наданих до суду представником відповідача, в них вказано: «додаткова угода №1 до контракту №HJS/RM 15 від 20.08.2015 р., підписана 23 листопада 2015 року в м. Одеса, Україна» та «додаткова угода №2 до контракту №HJS/RM 15 від 20.08.2015 р., підписана 15 грудня 2015 року в м. Одеса, Україна». (а.с. 192-193 т. 1, 224-225 т.1).

Щодо зауваження стосовно того, що у поданих до митного оформлення копіях митних декларацій країни відправлення №19904221 відсутні реквізити зовнішньо-економічного контракту 20.082015 № HJS/RM 15, інвойсів від 10.01.2017 № JS 7560-4А, № JS 7560-4В, відповідно до яких здійснюється митне оформлення товару, а у поданій до митного оформлення копії митної декларацій країни відправлення №00354258 відсутні реквізити зовнішньо-економічного контракту 20.08.2015 № HJS/RM 15, інвойсу від 29.12.2016 № JS 7557-3 відповідно до яких здійснюється митне оформлення товару, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, суд зазначає наступне.

Декларація країни - відправника не міститься у переліку документів, які декларант повинен подавати митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення, але відповідно до ч3 ст. 53 МКУ може бути витребувана митним органом у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Проте саме кількість товару, їх вага та загальна сума поставленого товару відповідає кількості та сумі, зазначеної позивачем в митній декларації та інвойсі, які є визначальними для митної вартості товару, а отже вказані зауваження відповідача є також необґрунтованими.

Крім того, відповідачем в оскаржуваних рішеннях зазначено, що: в наданих до оформлення страхових полісах від 10.01.2017 № AHAZ41124217Q000069Y № AHAZ41124217Q000070U в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номерам поданим до митного оформлення задекларованої партії товару від 10.01.2017 № JS7560-4А, JS7560-4В, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані у відповідно у інвойсах від 10.01.2017 року № JS7560-4А, JS7560-4В; в наданому до оформлення страховому полісі від 29.12.2016 № AHAZ41124216Q001359А в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номеру інвойсу поданому до митного оформлення задекларованої партії товару від 29.12.2016 № JS7557-3, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані відповідно у інвойсі від 29.12.2016 року № JS7557-3.

Відповідно до п. 5.1. контракту від 20.08.2015 № HJS/RM-15 поставка товару здійснюється згідно Інкотермс 2010. Відповідно до всіх товаро-супровідних документах за цією поставкою, яка була предметом декларування та відповідно митного оформлення, поставка здійснювалась на умовах CIF (Cost, Insurance and Freight) (вказан порт призначення): товар страхується та доставляється до порту замовника (без вигрузки).

Відповідно до п. А3 Розділу CIF міжнародних умов Інкотермс 2010 Продавець зобовязаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу, відповідне по крайній мірі, мінімальному покриттю, як це передбачено пунктом С Інститутська умов страхування вантажів (Institute Cargo Clause) (LMA/IUA) або іншими подібними умовами. Договір страхування має бути укладений із страховиком або зі страховою компанією, мають гарну репутацію, і надавати покупцеві або будь-якій особі, яка має страховий інтерес у товарі, право вимоги безпосередньо до страховика. Страхування повинно покривати, як мінімум, передбачену в договорі купівлі продажу ціну плюс 10 % (тобто 110 %) і здійснюватися у валюті договору купівлі продажу.

Якщо здійснити аналіз змісту наданих до митного оформлення страхових полісів від 10.01.2017 № AHAZ41124217Q000069Y № AHAZ41124217Q000070U, від 29.12.2016 № AHAZ41124216Q001359А, то розмір страхування, визначеного у цьому полісі, є таким, що повністю відповідає цим значенням вимогам міжнародних комерційних умов Інкотермс (на базі CIF).

Однак судом встановлено, що у поданих відповідачу для митного оформлення документах фактично не було ні розбіжностей, ні ознак підробки; а також вони містили всі відомості, що підтверджували числові значення ціни, що підлягає сплаті за поставлену продукцію, а означені відповідачем підстави ніяк не можна визначити як розбіжності, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі N 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі N 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах від 30.01.2014 р. у справі N К/800/41272/13 та від 17.12.2013 р. у справі N К/800/28635/13, в яких Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Таким чином, причини неприйняття представлених документів на підтвердження митної вартості товарів є не обґрунтованими та відповідно у відповідача фактично були відсутні будь-які дійсні та об'єктивно визначені підстави для не визнання заявленою позивачем митної вартості поставлених товарів.

Верховний Суд України в постанові від 31.03.2015 р. по справі № 21-127а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стаття 57 МКУ обумовлює методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервного.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України 2012 року підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

У постанові від 01.10.2013 р. у справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

В даному випадку митним органом використано МД від 07.11.2016 №500060804/2016/003321, МД від 11.11.2016 №500040001/2016/010175.

Як вбачається з МД № 500060001/2017/001803 від 22.02.2017 року та МД №500060001/2017/001767 від 21.02.2017 р. та документів поданих ТОВ «Ровєрлайн моторс» поставки товару відбувалась на умовах CIF на відміну від умов поставки за МД від 07.11.2016 №500060804/2016/003321, МД від 11.11.2016 №500040001/2016/010175 із додатками, які передбачають умови поставки СFR.

При цьому митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Ровєрлайн-моторс про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови у митному оформленні товарів належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС України, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року по справі № 815/2162/17, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3