Справа № 386/890/17
Суддя: Гарбуз О. С.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/890/17
Провадження № 2-а/386/38/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду

Кіровоградської області Гарбуз О. С.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Благовіщенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Благовіщенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію на загальних підставах. 02 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії за вислугою років на пенсію державного службовця на підставі ст. 75 Закону України «Про державну службу», вказавши, що він досягнув пенсійного віку, має необхідний стаж роботи, оскільки працював з 1990 року по 1998 рік сільським головою с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області, тобто відпрацював на виборній посаді два повних скликання та був звільнений у зв'язку з перевиборами. Крім того, 1 рік і 6 місяців позивач перебував на військовій службі, що також має зарахуватись до стажу державної служби. Позивач зазначає, що 30.06.2017 року відповідач відмовив у призначенні пенсії як державному службовцю, посилаючись на ст. 3, п. 3 пп. 11 Закону України «Про державну службу», мотивувавши відмову тим, що дія Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки він працював на виборній посаді в органах місцевого самоврядування більше 8 років, має право на призначення пенсії згідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", яка в свою чергу обчислюється в порядку, передбаченому для державних службовців, і такий Закон не прирівнює осіб, які працювали на виборних посадах до державних службовців, а лише зазначає однаковість механізму нарахування цим особам пенсій. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії державного службовця; зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу державної служби період військової служби з 21.10.1979 року по 16.05.1981 року та період роботи на посаді голови Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області з 1990 року по 1998 рік; зобов'язати відповідача призначити йому пенсію відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу"; зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії у відповідності до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу" та провести виплати різниці неодержаної ним пенсії в період часу набуття права на призначення такої пенсії до дня призначення такої пенсії; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 640 грн.

Представник відповідача 21.09.2017 року подав до суду заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки на час виникнення спірних відносин відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 Згідно пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року мають державні службовці, які на 01.05.2016 року обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року, тоді як позивач за таким Законом не має права на пенсію.

Відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено судовий розгляд адміністративної справи в скороченому провадженні за наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

За таких обставин дана справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено, що позивач народився 02 січня 1955 року в с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого 26.07.1996 року Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 6).

З 03 січня 2015 року позивач перебуває на обліку в Благовіщенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 2126 грн. 34 коп., що підтверджується довідкою №538, виданою відповідачем 08.09.2017 року (а.с. 10).

02 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести йому перерахунок пенсії з 01.05.2016 року, на що Благовіщенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області листом від 30.06.2017 року, відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", як особі, яка працювала на виборній посаді в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, з огляду на те, що у такому випадку пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою виборною посадою на день призначення пенсії, а сфера дії ст. 3, п. 3 пп. 11 Закону України "Про державну службу", не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування (а.с. 5).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2, останній працював з 16.03.1990 року по 22.04.1998 року на посаді голови Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 9).

За нормами ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно ч. 10 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Отже, посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, пенсія призначається у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено підставу для призначення пенсії державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають відповідний стаж роботи.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що позивач, який просив призначити пенсію, як посадової особи органу місцевого самоврядування у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року не досяг віку, який би давав право на призначення пенсії державного службовця, не перебував на відповідній посаді органу місцевого самоврядування, а тому підстави для призначення йому такої пенсії у відповідача були відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав призначати позивачу пенсію та здійснювати йому перерахунок пенсії як посадовій особі органу місцевого самоврядування в порядку, визначеному законодавством України про державну службу, оскільки позивач станом на 01.05.2016 року не був посадовою особою органу місцевого самоврядування та не мав відповідний вік для призначення пенсії.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити й про те, що в даному випадку не має місця звуження соціально-правових гарантій відповідних категорій осіб, які отримують пенсію, з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Благовіщенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції (Голованівський районний суд Кіровоградської області). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Гарбуз О. С.