Справа № 826/3352/15
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ К/800/40704/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЄрьоміна А.В.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АМгруп" про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Дочірнє підприємство Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" (далі - Фірма "Копос Електро УА") в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило, з урахуванням заяви про зміну та уточнення позовних вимог, позов до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Київська міська митниця) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - ГУ Держказначейства у м. Києві), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АМгруп" (далі - ТОВ "АМгруп") про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Просило:

- визнати протиправними дії Київської міської митниці щодо відмови у митному оформленні товарів за митними деклараціями від 14 листопада 2014 року № 10270001/2014/221738 та від 15 грудня 2014 року № 100270001/2014/223865;

- визнати протиправними дії Київської міської митниці щодо прийняття рішень про коригування митної вартості від 21 листопада 2014 року № 100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року № 100270001/2014/000002/2;

- скасувати рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року № 100270001/2014/300160/2 у цілому;

- скасувати рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів від 16 грудня 2014 року № 100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом ;

- зобов'язати Київську міську митницю через ГУ Держказначейства у м. Києві повернути грошові кошти у загальному розмірі 93 531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75544,28 грн. в рахунок майбутніх платежів при подальшому оформленні позивачем його товарів, що надходитимуть на митну територію України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київської міської митниці щодо відмови Фірмі "Копос Електро УА" () у митному оформленні за митними деклараціями від 14 листопада 2014 року № 10270001/2014/221738 та від 15 грудня 2014 року № 100270001/2014/223865.

Визнано протиправними дії Київської міської митниці щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Київською міською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 повністю.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Київською міською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом .

Зобов'язано Київську міську митницю вчинити дії, спрямовані на повернення Фрмі "Копос Електро УА" () надміру зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 93 531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17 986,73 грн. та податку на додану вартість у розмірі 75 544,28 грн.

Позов в іншій частині залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Київська митниця подала касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 03 грудня 2012 року між Фірмою "Копос Електро УА"), як покупцем, та фірмою "KOPOS KOLIN a.s.", як продавцем, укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 03/12/12 (далі - контракт), за умовами якого, продавець продає, а покупець приймає зобов'язання, впродовж його дії, купувати товари (сировину, послуги) у відповідності до специфікацій та рахунків-фактур (Invoice), які, відповідно до пункту 1.2 контракту, оформляються на кожну поставку товару і в подальшому є невід'ємними його частинами.

Згідно з підпунктом 3.1.2 пункту 3.1, пунктами 4.1, 6.1 контракту, датою поставки товару є дата його митного оформлення на внутрішній митниці покупця. Ціна товару зазначається в специфікації та рахунку-фактурі (Invoice) і враховуючи той факт, що покупець є єдиним уповноваженим представником продавця на території України, така ціна може встановлюватися зі знижкою до 20 відсотків. Покупець має сплатити за поставлений товар через 365 днів з моменту його поставки. Дата поставки визначається відповідно до умов підпункту 3.1.2 пункту 3.1 контракту, якщо інше не обумовлено окремо.

З метою митного оформлення товарів та випуск їх у вільний обіг позивачем, на підставі договору про надання митно-брокерських послуг від 13 березня 2012 року № СВ-0703, залучено третю особу - ТОВ "АМгруп", якій делеговано право представляти інтереси позивача у митних органах, у тому числі подавати до митних органів митні декларації, товарно-супровідні та інші документи, а також вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством та договором.

14 листопада 2014 року до м/п "Столичний" Київської міської митниці представником третьої особи у ході електронного декларування та митного оформлення товару, що прибув на митну територію України за специфікацією від 06 листопада 2014 року № 26 та рахунком-фактурою (Invoice) № 141300186, направлено МД № 1, якою митна вартість товару визначена за основним методом - ціною контракту, а також всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, а саме: декларацію митної вартості товару; довідку про транспортні витрати від 06 листопада 2014 року № 1211, яка видана третьою особою; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300186; специфікацію від 06 листопада 2014 року № 26; прайс-лист № б/н від 01 жовтня 2014 року; експертний висновок від 14 листопада 2014 року № Ц-742; митну декларацію країни-відправника № 14Z61000027C583N5; товарно-транспортну накладну (CMR) ZE141300186.

В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки всіх числових значень складових митної вартості, митний орган звернувся до третьої особи з вимогою надати додаткові документи, передбачені частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Вказана вимога мотивована тим, що позивач є Дочірнім підприємством продавця за контрактом, а тому існують обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок вплинув на заявлену митну вартість товарів.

На вимогу Митниці третьою особою та Фірмою "Копос Електро УА") надано: розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359), що виготовляється продавцем; розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SUPER BILA-CZ (М0501), що виготовляється продавцем; інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SUPER BILA-CZ (М0501); інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359); комерційну пропозицію продавцю від фірми "Spolana" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ полімеру Neralit 581 та Neralit 682 за ціною 720 євро/т; комерційну пропозицію продавцю від фірми "PLASTOCHEM" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ ONGROVILU -5167 за ціною 765 євро/т; довідку позивача від 07 листопада 2014 року № 351 з додатками № 1 та № 2, які містять інформацію про перелік товарів, що ним виготовляються, сировину, технологічний регламент, відомості про виробничі площі, штатний розклад; інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме короб електромонтажний на 100 відсотків складається із ПВХ-SUPER BILA-CZ (М0501); інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме труба гофрована монтажна низької механічної стійкості (320N) на 100 відсотків складається із ПВХ-SEDA-7035V-H-CZ (М0359); видаткову накладну від 11 листопада 2014 року № РН-0003535, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема труби гофрованої монтажної низької механічної стійкості (320N); видаткову накладну від 04 листопада 2014 року № РН-0003420, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема коробу електромонтажного; видаткову накладну від 13 листопада 2014 року

№ РН-0003568, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема труби гофрованої монтажної низької механічної стійкості (320N) та коробу електромонтажного.

Вимога Київської міської митниці про надання бухгалтерських та банківських документів позивача щодо відчуження (купівлі-продажу) ним оцінюваних товарів, тобто тих, які безпосередньо є предметом декларування та ввезення на митну територію України, або ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, не задоволена, оскільки товар використовується позивачем виключно в якості сировини для виробництва власної продукції і не є предметом купівлі-продажу на території України, а тому жодної бухгалтерської чи банківської документації, які підтверджують таку реалізацію оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, взагалі не існує.

За наслідками розгляду витребуваних документів 21 листопада 2014 року Митниця прийняла оскаржуване рішення № 100270001/2014/300160/2, за яким митну вартість товару за кодом (Полівінілхлорид не пластифікований, змішаний з іншими речовинами, призначений для виробництва труб, коробів: суміш ПВХ суха SUPER BILA-CZ, арт. М0501 - 11466 кг.; суміш ПВХ сіра гранулят SEDA-7035V-H-CZ, арт. М0359 - 10049 кг, Виробник продавець) відкориговане за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, про що зазначено у графі 31, у той час, як у графі 33 зазначено про коригування методом за ціною договору щодо подібних аналогічних товарів.

Отже, розмір митної вартості зріс з 1,02709 євро до 1,910 євро за один кг товару, що загалом складає 14297,15 євро за 21535 кг ввезеного товару та в перерахунку на гривню за курсом 19,39865 становить 277345,40 грн.

На підставі оскаржуваного рішення № 100270001/2014/300160/2 відмовлено позивачу у митному оформленні товару за МД № 1 та запропоновано йому подати нову митну декларацію з врахуванням вказаного оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням № 100270001/2014/300160/2, 21 листопада 2014 року позивач здійснив декларування та митне оформлення товару з урахуванням вимог відповідача-1 шляхом подання нової митної декларації № 100270001/2014/222243, забезпечивши фінансові гарантії на суму донарахованого ввізного мита у розмірі 13553,68 грн. та ПДВ у розмірі 56925,45 грн. Сплачені суми зараховані на рахунок відповідача-2.

15 грудня 2014 року позивач для митного оформлення товару, який прибув на митну територію України за специфікаціями від 11 грудня 2014 року № 29 і

№ 30 та рахунками-фактурами (Invoice) № 141300202, № 141300203, подав відповідачу-1 МД № 2, за якою митну вартість товару визначено за основним методом - ціною контракту, та надав документи, передбачені статтею 53 МК України: декларацію митної вартості товару; довідку про транспортні витрати від 12 грудня 2014 року № 1249, яка видана третьою особою; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300202; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300203; специфікацію від 11 листопада 2014 року № 29; специфікацію від 11 листопада 2014 року № 30; митну декларацію країни-відправника № 14CZ6100002ILZTVQ4; відомості "Розрахунок транспорту" б/н від 12 грудня 2014 року.

Після прийняття перелічених документів, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки числових значень складових митної вартості, Київська міська митниця звернулася до представника ТОВ "АМгруп" з вимогою надати додаткові документи, передбачені частиною четвертою статті 53 МК України.

На вимогу представником цього Товариства та позивачем надано: розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359), що виготовляється продавцем; прайс-лист № б/н від 01 жовтня 2014 року; інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359); комерційну пропозицію продавцю від фірми "Spolana" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ полімеру Neralit 581 та Neralit 682 за ціною 720 євро/т; комерційну пропозицію продавцю від фірми "PLASTOCHEM" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ ONGROVILU S-5167 за ціною 765 євро/т; товарно-транспортну накладну (CMR) ZE1413 00202; довідку позивача від 07 листопада 2014 року № 351 з додатками № 1 та № 2, які містять інформацію про перелік товарів, що ним виготовляються, сировину, технологічний регламент, відомості про виробничі площі, штатний розклад; інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме труба гофрована монтажна низької механічної стійкості (320N) на 100 відсотків складається із ПВХ-SEDA-7035V-H-CZ (М0359).

Вимога про надання бухгалтерських та банківських документів позивача щодо відчуження (купівлі-продажу) ним оцінюваних товарів, або ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України не була задоволена, оскільки, товар використовується позивачем виключно в якості сировини для виробництва власної продукції і не є предметом купівлі-продажу на території України, а тому жодної бухгалтерської чи банківської документації, які підтверджують таку реалізацію оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, не було.

За наслідками розгляду наданих документів 16 грудня 2014 року Митним органом прийнято рішення № 100270001/2014/000002/2, за яким митна вартість товару за кодом (Полівінілхлорид не пластифікований, змішаний з іншими речовинами, призначений для виробництва труб, коробів: Суміш ПВХ сіра гранулят БЕБА-7035У-Н-Сг, арт.М0359 - 8 905 кг, Виробник: продавець) відкоригована за третім методом визначення митної вартості товарів, про що зазначено у графі 31.

Отже, розмір митної вартості зріс з 1,1832 євро до 1,6910 євро за один кг товару, що загалом складає 4 521,59 євро за 8 905 кг ввезеного товару тау перерахунку на гривню за курсом 19,52525 становить 88 285,17 грн.

На підставі оскаржуваного рішення № 00270001/2014/000002/2 позивачу відмовлено у митному оформленні товару за МД № 2 та запропоновано йому подати нову митну декларацію з врахуванням вказаного оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням № 100270001/2014/000002/2, 16 грудня 2014 року позивач здійснив декларування та митне оформлення товару з урахуванням висунутих вимог шляхом подання нової митної декларації № 100270001/2014/224044, забезпечивши сплату фінансових гарантій на суму донарахованого ввізного мита у розмірі 4433,05 грн. та ПДВ у розмірі 18618,83 грн. Сплачені суми зараховані до бюджету.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправними дій Київської міської митниці щодо відмови у митному оформленні за митними деклараціями від 14 листопада 2014 року № 10270001/2014/221738 та від 15 грудня 2014 року № 100270001/2014/223865; визнання протиправними дій відповідача-1 щодо прийняття рішень про коригування митної вартості від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2; скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року № 100270001/2014/300160/2 у цілому та від 16 грудня 2014 року № 100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом , суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, як при поданні митної декларації, так і додатково витребувані, в той час як митним органом не доведено, що документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, апеляційний суд у своєму рішенні також вказав на те, що в оскаржуваних рішеннях Київської міської митниці зазначено про відсутність всіх відомостей у кількісному виразі, які є необхідними для підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, а також всіх необхідних документів. При цьому, в цих рішеннях не визначено, яких саме відомостей недостатньо, які числові значення складових митної вартості є непідтвердженими, не наведено причин неможливості перевірки числових значень складових митної вартості на підставі наданих документів, а також чому такі документи не дозволяють встановити всі дані щодо таких значень, не вказано документи, які необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про зобов'язання Київської міської митниці через ГУ Держказначейства у м. Києві повернути грошові кошти у загальній сумі 93 531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17 986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75 544,28 грн., у рахунок майбутніх платежів при подальшому оформленні позивачем його товарів, що надходитимуть на митну територію України, суд першої інстанції, пославшись на Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, визнав її такою, що підлягає задоволенню шляхом зобов'язання Митниці вчинити дії, направлені на повернення позивачу надміру зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 93 531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17 986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75 544,28 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в цілому погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 2 (а) статті VII ГАТТ визначено, що оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або на вартості аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (b) статті VII ГАТТ під "дійсною вартістю" повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Згідно із частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, частиною четвертою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною дванадцятою статті 58 МК України передбачено, що той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частини тринадцятої статті 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку контролюючого органу, необхідно вважати, що взаємовідносини між покупцем та продавцем, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, митний орган має право витребувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи, що Фірмою "Копос Електро УА" у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не доведено правомірності оскаржуваних рішень, суди дійшли правильного висновку щодо визнання протиправними дій Київської міської митниці щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2; визнання протиправним та скасування прийнятого Київською міською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 повністю; визнання протиправним та скасування прийнятого Київською міською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом .

Також колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовної вимоги про зобов'язати Київської міської митниці повернути грошові кошти у загальному розмірі 93 531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17 986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75 544,28 грн. з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364) (далі - Порядок повернення) визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2-4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

За пунктами 2, 3 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (далі - Порядок взаємодії) повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі Висновку про повернення. Зазначений Висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган ДКУ готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Київська міська митниця не дотрималася встановленої послідовності та не вчинили необхідні дії, передбачені Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи і не вирішила питання про оформлення на правлення до Казначейської служби необхідні документи доля повернення коштів.

Такий спосіб захисту порушеного права позивача є правильним з оглядку на вимоги чинного законодавства.

Судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АМгруп" про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії учасникам судового розгляду, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Єрьомін А.В.

Стрелець Т.Г.