Справа № 489/1718/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/1718/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління Патрульної поліції в м. Миколаєві лейтенанта поліції ОСОБА_3 та Управління Патрульної поліції в м. Миколаєві про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління Патрульної поліції в м. Миколаєві лейтенанта поліції ОСОБА_3 та Управління Патрульної поліції в м. Миколаєві про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.03.2017 р. відносно ОСОБА_1, інспектором патрульної поліції Миколюком Ю.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.В ПДР України. Проте позивач з вказаною постановою не погоджується, оскільки обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності, правил дорожнього руху він не порушував. Крім того відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано процедури її розгляду у відповідності до чинного законодавства, не роз'яснено позивачу його прав та обов'язків. Просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №434088 від 29.03.2017 р. та визнати дії інспектора протиправними.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неправильне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити його адміністративний позов повністю.

Відповідач Управління Патрульної поліції в м. Миколаєві надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Справу розглянути за відсутністю представника відповідача.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29.03.2017 р. ОСОБА_1, рухався у м. Миколаєві по вулиці Олександри Янати, 109, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.В ПДР України. Його було зупинено інспектором 3 роти 4 батальйону УПП в м. Миколаєві Миколюком Ю.О. та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №434088 за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої на позивача штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 31.4.3.В Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим позивач зазначив, що інспектором поліції при винесенні постанови не було враховано всіх обставин справи. А саме правил дорожнього руху він не порушував. Крім того інспектором не було складено Постанову за змістом у відповідності до вимог, передбачених

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому судом першої інстанції вірно зазначено, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція №1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі №1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Підчас розгляду справи судами 1-ї та 2-ї інстанції не виявлено порушень КУпАП з боку інспектора патрульної поліції при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги щодо протиправності розгляду справи інспектором ПП відразу на місці вчинення адміністративного правопорушення, враховуючи усе вищевикладене.

Колегія суддів вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджено належними доказами, зокрема, відеозаписом, з якого вбачається адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом з не ввімкненою лівою фарою в режимі ближнього світла зафіксовано та відображено на наданому відеозаписі.

Також слід звернути увагу й на те, що у тексті самої позовної заяві ОСОБА_1 не міститься твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а зазначається про порушення норм процесуального права інспектором ПП.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права також відхиляються апеляційним судом, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються журналом судового засідання від 7 червня 2017 року та іншими матеріалами справи.

У зв'язку з цим за результатом апеляційного розгляду зазначеної справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку, що дії та рішення відповідачів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за с. 1 ст. 121 КУпАП є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачі, які є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довели та обґрунтували. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов