Справа № 804/420/17
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 р. Справа № 804/420/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_4 Лозової Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами проведеної перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення порушень платником податків, а тому податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку другої групи, згідно реєстраційних даних видами господарської діяльності якого є: КВЕД 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, КВЕД 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.
На адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшло звернення громадянки ОСОБА_7, в якому вона повідомила, що 20 червня 2014 року Жовтневим районним судом М.Дніпропетровська було прийнято рішення по справі №201/6343/13 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири, яким позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_7 4 269,10 грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт квартири, який проведено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 .
До вказаного звернення були додані копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року №08 щодо виконання ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 на суму 2 500,10 грн. (а.с. 63) та товарного чеку від 12.04.2013 року щодо отримання коштів за виконані послуги, які були надані суду в якості доказу понесених витрат ОСОБА_8 (а.с. 55). У наданих до матеріалів справи копіях документів проставлено печатку і підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_6.
Листом від 04.03.2016 року №4091/10/04-03-13-04 Дніпродзержинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС запропонувала надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) з приводу наведених вище фактів, який отримано позивачем 22 березня 2017 року (а.с. 58-59, 61).
30 березня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 повідомив контролюючому органу листом (вхід.№4969/ФОП), що займається виключно роздрібною торгівлею, податкова декларація за 2013 року заповнена правильно та містить достовірні дані (а.с. 62).
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України у зв'язку з порушенням податкового законодавства наказом Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 23.06.2016 року №375 було призначено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємцю ОСОБА_6 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року у період з 15.07.2016 року по 21.07.2016 року (5 робочих днів) (а.с. 57).
За результатами проведеної перевірки було складено акт від 01.08.2016 року №1604/142/04-03-13-04/НОМЕР_1 (а.с.13-29), у висновках якого встановлені порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6:
1) пп. 2 п. 291.4 ст. 291, пп. 5, пп. 7 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями);
2) п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755- VI (із змінами та доповненнями) донараховано ПДФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 69 552,31 грн., в т.ч.: за 2014 рік - 54 467,39 грн., за 2015 рік - 15 084,92 грн.;
3) пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177 та пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755- VI (із змінами та доповненнями) в частині неподання податкових декларації про майновий стан і доходи за І кв. 2014 р., 2014 р., 2015 рік;
4) абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.11 ст. 8 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням ч. 3 ст. 7 розділу III цього Закону, донараховано єдиного внеску на загальну суму загальну суму 110 750,55 грн., у т.ч.: за 2014 рік в сумі 81 147,98 грн., за 2015 рік у сумі 29 602,57 грн.
5) порушення п. 44.3, ст. 44, пп. 16.1.12 п.16.1 ст.16, з урахуванням п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині надання не в повному обсязі документів підтверджуючі витрати.
На підстави вищевказаного акту перевірки контролюючим органом було прийнято:
Не погодившись із вищевказаними рішеннями, фізична особа-підприємець ОСОБА_10 звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із скаргою
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про розгляд скарги від 03.10.2016 року №6183/10/04-36-10-01-09 скарга позивача задоволена частково та скасовані вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф- від 11.08.2016 року в сумі 110 750,55 грн. та рішення № від 11.08.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11 075,06 грн.(а.с.77-80).

28 листопада 2016 року за результатами розгляду повторної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 Державна фіскальна служба України рішенням №12685/К/99-99-11-02-01-14 залишила податкові повідомлення-рішення від 11.08.2016 року №, № та рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.10.2016 року №6183/10/04-36-10-01-09 без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.81-83).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок державної реєстрації змін в відомості про фізичну особу-підприємця, міститься в Єдиному державному реєстрі, передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003року №755-IV (із змінами та доповненнями, в редакції яка діяла на час виникнення спірних відносин).

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Реєстраційна картка юридичної особи або фізичної особи-підприємця - документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Державна реєстрація змін до відомостей про фізичну особу - підприємця здійснюється за процедурами, передбаченими статтею 43 цього Закону для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця на підставі відомостей реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Строк державної реєстрації фізичної особи-підприємця не повинен перевищувати два робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації фізичної особи -підприємця.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації фізичної особи-підприємця зобов'язаний передати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця із зазначенням номера та дати знесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру та відомості з реєстраційної картки про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця для взяття фізичної особи-підприємця на облік.

Для проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця, що передбачені частиною першою цієї статті, фізична особа- підприємець подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця;

- документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору за державну реєстрацію змін до відомостей про фізичну особу-підприємця;

- копію довідки про зміну реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Дата надходження документів на проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

Згідно з положеннями підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 розділу XIV Податкового кодексу України до платників єдиного податку, які вносяться до другої групи, належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1 000 000,00 гривень.

Пунктом 292.1 статті 292 Податкового кодексу України визначено, що доходом платника єдиного податку є: для фізичної-особи підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Підпунктом 293.2 статті293 Податкового кодексу України передбачені фіксовані ставки єдиного податку, які встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

- для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Пункт 296.2 статті296 Податкового кодексу України передбачає, що платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, місячні авансові внески, визначені п.295.1 ст.295 цього кодексу. Така податкова декларація подається, якщо платник не допустив перевищення протягом року обсяг доходу, визначеного к пункті 291.4 статті291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої, третьої або п'ятої групи.

За приписами підпункту 296.5.5. статті 296 Податкового кодексу України у разі застосування іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі, здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку першої і другої груп, платники єдиного податку в податковій декларації додатково відображають окремо доходи, отримані від здійснення таких операцій.

Відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої-третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1-298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Підпункт 298.2.1 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України передбачає, що для відмови від спрощеної системи оподаткування суб'єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву.

У положеннях підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України зазначено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, у випадках, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювались такі види діяльності.

Відповідно до підпункту 298.3.1 пункту 298.3 статті 298 Податкового кодексу України до заяви включаються відомості (за наявності): зміну видів господарської діяльності; дату (період) відмови від застосування спрощеної системи у зв'язку з переходом на cплату інших податків і зборів встановлених цим Кодексом.

Пункт 299.1 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За вимогами пункту 299.7 статті 299 Податкового кодексу України до реєстру платників єдиного податку вносяться, такі відомості про платника єдиного податку, як, зокрема, види господарської діяльності.

Пунктом 293.4 статті 293 Податкового кодексу України визначено, що ставка єдиного податку встановлюється для платників податку першої-третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15% до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 розділу XIV Податкового кодексу України фізична особа-підприємець - платник єдиного податку другої групи не має права надавати послуги, у тому числі побутові, суб'єктам господарювання, які не є платниками єдиного податку.

Відповідно до положень пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 розділом XIV Податкового кодексу України, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, платник єдиного податку першої або другої групи для надання послуг іншим особам, ніж передбачено умовами застосування вказаних груп, повинен здійснити перехід на застосування іншої ставки (третя групи платників єдиного податку) на умовах, встановлених підпунктом 298.1.5 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України.

Якщо платник не здійснив перехід на застосування іншої ставки та надав послуги іншим особам, ніж передбачено умовами застосування першої або другої групи платників єдиного податку, то контролюючий орган, який під час проведення перевірки виявив вищезазначені порушення, має право анулювати реєстрацію такого платника єдиного податку на підставі акта перевірки. При цьому такий платник зобов'язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що підставою для прийняття контролюючим органом вищезазначених податкових повідомлень-рішень, стало, зокрема, встановлення в ході перевірки факту здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 у квітні 2013 року послуг по ремонту квартири - виду діяльності, який не зазначено у свідоцтві платника єдиного податку.

Поряд із цим, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2014 року у справі №201/6343/13-ц (провадження №2/201/1980/2013), яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 року та набрало законної сили 3 листопада 2014 року, встановлено наступне: «Згідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 12.04.2013 р., фізична особа-підприємець ОСОБА_11, на замовлення Позивачки виконав ремонт її квартири АДРЕСА_1, а саме однієї кімнати, кухні та коридору. Вартість виконаних робіт склала 2500 грн. 10 коп. (а.с.110) Зазначену суму грошових коштів у розмірі 2500 грн. 10 коп. Позивачка сплатила виконавцю послуг фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 згідно до товарного чеку від 12.04.2013 р. (а.с.109)».

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що факт виконання позивачем ремонтних робіт квартири АДРЕСА_1 не може бути спростований поясненнями фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, оскільки встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, а також наданими до матеріалів справи копіями товарного чеку від 12.04.2013 року (а.с.55) та акту здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року, на яких наявні підписи та печатки фізичної особи ОСОБА_6.

Суд звертає увагу на твердження контролюючого органу, що на підставі положень підпункту 298.1.5 пункту 298.1 статті 298 та пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України у позивача була змога з 01 січня 2014 року самостійно перейти на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) або відмовитись від спрощеної системи оподаткування та перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом. Але позивач не здійснив перехід на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) та не відмовився від спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2014 року, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, підпункту 5, пункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Враховуючі встановлені порушення, викладені в підпункті 2.1.3 розділу 2 акту перевірки, суд погоджується з висновками контролюючого органу про обов'язок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 починаючи з 01 січня 2014 року перейти на загальну систему оподаткування та подавати звітність.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що податковий орган дійшов правомірних висновків у акті перевірки про порушення позивачем вищевказаних норм законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 16 травня 2017 року.

Суддя В.В. Степаненко