Справа № 804/8522/16
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 року справа № 804/8522/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі № 804/8522/16 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 13-1303 від 09.06.2016 року, яким йому визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 тисяч гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

З 14.06.2014 року ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме, автомобіля марки PORSCHE PANAMERA, 2012 року випуску, тип легковий універсал-В, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2967 куб.см. (а.с. 23-24)

09.06.2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 13-1303, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000 грн. (а.с. 14).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача не є обєктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно з яким статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Приписи пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому згідно з п. 267.4 ст. 267 цього кодексу ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Проте, Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі Закон № 909), який набрав чинності з 1 січня 2016 року, внесені зміни до ПК України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України викладений в новій редакції, згідно з якою об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

27.01.2016 року Криворізькою міською радою прийнято рішення № 212 "Про встановлення транспортного податку в м. Кривому Розі на 2016 рік». (а.с. 18-19)

Отже, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції зі змінами, внесеними згідно з Законом № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була установлена в розмірі 1 378 грн. (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Згідно розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком автомобіль позивача навіть на день розгляду апеляційної скарги коштує 1251330,6 грн, тобто перевищує 1033500 гривень. Суд першої інстанції, здійснюючи висновок, що належний позивачу автомобіль не є обєктом оподаткування, жодних обґрунтувань або розрахунків не навів.

За таких обставин, належний позивачу на праві власності автомобіль підпадає під критерії, визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, а відтак, є об'єктом оподаткування транспортним податком, у зв'язку з чим позивач у справі як власник даного автомобіля повинен був сплачувати транспортний податок.

Посилання позивача та суду першої інстанції на пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, як на підставу для скасування податкового повідомлення-рішення, є безпідставним, оскільки відповідно до п. 12.3.5 п. 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, яка є спеціальною нормою для спірних відносин, у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням мінімальної ставки місцевих податків та зборів.

При цьому колегія суддів не вбачає у вказаних положеннях будь-яких суперечностей, оскільки законодавцем чітко встановлений алгоритм застосування місцевих податків у випадку відсутності рішення органу місцевого самоврядування місцеві податки справляються за мінімальними ставками, встановленими для цих податків Податковим кодексом України. При цьому будь-якого відтермінування їх дії у часі в такому випадку законодавством не передбачено.

Крім того, пунктом 4 розділу II Прикінцевих положень до Закону № 909-VIII встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Аналізуючи зазначені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що воля законодавця в спірних відносинах полягає в тому, що транспортний податок у 2016 році, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті виходячи з норм ст. 267 ПК, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3.4 ст. 12 ПК.

Крім того, адміністративний суд не може перебирати на себе функцію законодавця і фактично звільняти платників податку від сплати транспортного податку у 2016 році за судовим рішенням, оскільки такі повноваження судовим органам не притаманні і не передбачені серед завдань адміністративного судочинства, визначених у статті 2 КАС України.

Таким чином, у 2016 році транспортний податок в повинен сплачуватись відповідно до приписів Податкового кодексу України, тобто в розмірі 25 тисяч гривень.

Посилання позивача на положення статті 58 Конституції України щодо незаконності зворотної сили вказаного закону є безпідставними, оскільки положення статті 267 в застосовуються податковим органом лише у відповідному звітному податковому періоді, тобто в спірних відносинах на 2016 рік і відповідачем на минулі податкові періоди не розповсюджуються.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення від 09.06.2016 року № 13-1303 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України та Законом № 909, а отже відсутні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі № 804/8522/16 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко