Справа № 562/538/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чорний І.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" вересня 2017 р. Справа № 562/538/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "12" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання неправомірними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області та просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 січня 2017 року про закриття звернення по її заяві від 16 січня 2017 року про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї; зобов'язати Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області призначити та виплатити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям відповідно до поданої нею заяви від 16 січня 2017 року про надання держаної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначила, що 16 січня 2017 року нею подано заяву до Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про призначення її сім'ї державної соціальної допомоги як малозабезпеченій. 25 січня 2017 року відповідачем видано розпорядження про відмову, яким її звернення по заяві закрито згідно п. 12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250. Підставою для відмови слугувало те, що нею не було внесено до декларацій про доходи та майновий стан відомостей про транспортний засіб ВАЗ 21011, що належав їй на праві власності. Вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем проігноровано ту обставину, що у складі її сім'ї є інвалід І групи «А», більше того у відповідача немає жодних підстав стверджувати, що такі недостовірні відомості були подані нею навмисно.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.06.2017р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 січня 2017 року, про закриття звернення по заяві від 16 січня 2017 року ОСОБА_3 про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 16 січня 2017 року про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулась до суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача поро надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім"ї, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 02 серпня 2008 року ОСОБА_3 перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 Подружжя має двох синів. В листопаді 2013 року ОСОБА_3 встановлено 1 групу «А» інвалідності. За рішеннями Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області від 16.12.2013 року, 23.05.2014 року, 13.11.2014 року, 22.05.2015 року, 19.11.2015 року, 19.05.2016 року, 10.11.2016 року, на підставі заяв позивача, її сім'я отримувала соціальну допомогу, як малозабезпечена, що сторонами у судовому засіданні не заперечувалося.

25 січня 2017 року розпорядженням Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області звернення по заяві позивача від 16 січня 2017 року закрито згідно п.12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон) соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Приписами ст. 4 Закону визначено, що для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради.

У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок) визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно.

Згідно з пунктом 12 Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 7 Закону державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли: у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м. на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. м. на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з ч. 2 цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у ч. 1 цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у складі сім'ї є інвалід.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацом 4 ч.1 ст.7 Закону, можливе за наявності таких обов'язкових умов: у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 7 цього Закону; необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону; відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що в поданих відповідачу деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, позивач зазначила, що у власності чи володінні її сім'ї перебуває один транспортний засіб - «Ауді» 100.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи на час звернення позивача із заявами про призначення і виплату її сім'ї державної соціальної допомоги, остання не повідомила відповідача, що за нею був зареєстрований ще один автомобіль - ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1, 1975 року випуску.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі дії не є навмисним поданням недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, оскільки вказаний вище транспортний засіб з 2011 року стояв в розібраному стані у дворі та використанню за призначенням не підлягав. Наведене було підтверджено дослідженими у судовому засіданні світлинами із зображенням даного автомобіля та показаннями свідків. Згідно довідки територіального сервісного центру РСЦ МВС в Рівненській області від 15.12.2016 року № 31/17/5641-5385 даний транспортний засіб знятий з обліку у зв'язку з вибраковкою.

Докази того, що позивачка при поданні заяви про призначення допомоги та інформації про майновий стан, діяла із умислом подання недостовірних відомостей, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги відсутні, а також не встановлено доказів, що позивач отримувала дохід від користування автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування розпорядження Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 січня 2017 року про закриття звернення по заяві позивача від 16 січня 2017 року про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

З приводу позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям відповідно до поданої нею заяви від 16 січня 2017 року про надання держаної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, судова колегія зазначає наступне.

Відмовляючи в позові в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний суд не можу втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень.

Однак, такий висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими з огляду на таке.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Крім того, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що абз.3 зобов'язальної частини рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає чинному законодавства та принципам правосуддя Європейського суду з прав людини, в зв'язку з чим постанова суду в частині зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та в частині відмови у позові підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. В решті постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Апеляційна скарга ОСОБА_3 в такому випадку підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "12" червня 2017 р. скасувати в частині зобов'язання повторно розглянути заяву та в частині відмови у позові скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області призначити та виплатити ОСОБА_3 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям відповідно до поданої нею заяви від 16 січня 2017 року про надання держаної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області вул.Приходька,1,м.Здолбунів,Рівненська область,35705

4- адвокатське об'єднання "Скорпіон", 33028, м.Рівне, вул.Лермонтова, 4а (Давидюку М.М.). - ,