Справа № 822/267/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/267/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Салюка П.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 6800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області були застосовані до відповідача штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", але відповідач, у порядку та строки, встановлені діючим законодавством, суму штрафних (фінансових) санкцій до бюджету не сплатив. У зв'язку із тим, що сума заборгованості не сплачена, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Водночас, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника податкової інспекції.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин, на підставі частини 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 16 вересня 2003 року, як фізична особа-підприємець, номер державної реєстрації 19149.

Як слідує з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість за платежем "Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 6800,00 грн.

Вказана заборгованість виникла за наступних обставин.

17 вересня 2015 Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 6800,00 грн.

Вказане рішення про застосування фінансових санкцій винесено на підставі акта перевірки № 079/22-01-21/НОМЕР_1 від 01 вересня 2015 року.

Вказане рішення направлялось відповідачу засобами поштового зв'язку та вручено адресату 18.09.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Сума штрафних санкцій, визначена у вищевказаному рішенні відповідачем у добровільному порядку сплачена не була, а тому позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 6800,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до вимог статті 15 цього Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів врегульовано статтею 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 15-3 цього Закону, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Частинами четвертою-п'ятою статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Положеннями частини першої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - в розмірі 6800 гривень.

Частинами четвертою та п'ятою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Згідно положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

04 грудня 2012 року контролюючим органом винесено податкову вимогу форми "Ф" № 741 на суму 65306,25 грн., яка направлялась відповідачу засобами поштового зв'язку, проте не була вручена адресату через закінчення терміну зберігання та повернулась відправнику.

Із наданих до суду представником позивача додаткових пояснень до позовної заяви та доданих до них доказів, встановлено, що податкова вимога платником оскаржувалася до Хмельницького окружного адміністративного суду (№ 822/4058/14). Ухвалою суду у справі № 822/4058/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправною та скасування вимоги форми "Ф" № 741 від 04 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.155 КАС України. Вказана ухвала суду набрала законної сили 27.05.2015 року.

Таким чином, за відповідачем обліковується заборгованість зі штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 6800,00 грн.

Суд встановив, що податкове повідомлення - рішення форми "С" № від 17.09.2015 року, яким нараховано позивачу штрафні санкції в розмірі 6800,00 грн. оскаржено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до суду, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року по справі № 822/498/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 вересня 2015 року форми "С"№ - залишено без задоволення.

Вказана постанова суду вступила в законну силу на підставі ст.254 КАС України та згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.08.2017 року по справі № 822/498/17.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою КАС України встановлено преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Отже, за змістом ч. 1 ст. 72 КАС України, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 1 ст. 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України (лист Вищого адміністративного суду України "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України" №2379/12/13-12 від 14.11.2012).

Відповідачем не наведено жодної обставини й не надано жодного належного і допустимого доказу на спростування встановлених преюдиційних фактів.

Згідно із ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Оскільки, всі обставини даної справи, що стосуються вимоги Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області про стягнення штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" були встановлені та досліджені в постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі № 822/498/17, яка набрала законної сили, суд вважає, що вони не підлягають доказуванню.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що позов заявлено позивачем у порядку та з підстав передбачених законом, розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, несплачених відповідачем, відповідає розміру, визначеному Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", доказів сплати відповідачем штрафних санкцій у повному обсязі суду не надано, відповідачем штрафні санкції добровільно не сплачені, доказів які б спростовували вищенаведені фактичні обставини справи встановлені судом, відповідачем суду також не надано.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що, відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 6800,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь державного бюджету України штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень).

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк