Справа № 820/1731/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 820/1731/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2017р. по справі № 820/1731/17

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ( українська гривня), № НОМЕР_3 ( українська гривня), відкритих в Харківському ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", м. Харків, МФО 351533, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2017р. по справі № 820/1731/17позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального і процесуального права, а також неповноту дослідження обставин у справі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав і мотивів, викладених у скарзі, просив її задовольнити.

Відповідач в письмових запереченнях на апеляційну скаргу та поясненнях представника в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що наказом в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області від 31.03.2017 р. № 1287 призначено проведення з 04.04.2017 фактичної перевірки господарського об'єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), тривалістю у відповідності до вимог п.82.3 ст.82 ПК України, за період діяльності з 27.10.2015 по дату завершення перевірки ( а.с.12).

На проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області виписано направлення від 31.03.2017 №№ 1972,1973 ( а.с.10-11).

Зазначений наказ та відповідні дії контролюючого органу оскаржено ФОП ОСОБА_1 до суду.

За результатами розгляду справи, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 р. по справі № 820/1758/17, яка, згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" 06.06.2017 р. набрала законної сили, у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу - відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в рамках розгляду справи № 820/1758/17, судом було встановлено, що посадові особи відповідача не були допущені до проведення перевірки, про що ними складено акт не допуску до проведення фактичної перевірки № 625/20/40-14-10 від 13 квітня 2017 року.

Позивач відмовився від отримання акту не допуску до проведення фактичної перевірки та надання пояснень, від отримання копії наказу під розпис, від підпису в направленнях на перевірку, про що свідчить акт відмови від отримання акту не допуску до проведення фактичної перевірки та надання пояснень від 13.04.2017 №632/20-40-14-10.

Вказані акти також містяться в матеріалах даної справи ( а.с.8-9).

На підставі звернення та доданих до нього матеріалів відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту ГУ ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФО-П ОСОБА_1, зважаючи на не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області 24.04.2017 року прийнято рішення № 4372/10/20-40-14-10 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( а.с.7).

ГУ ДФС у Харківській області звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р. закрито провадження по справі № 820/1719/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до ФОП ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, за наявності на час розгляду справи № 820/1719/17 в провадженні Харківського окружного адміністративного суду справи № 820/1758/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу.

Таким чином, в межах розгляду справи № 820/1719/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до ФОП ОСОБА_1 суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах спору про право, тобто предметом спору були правовідносини, існування яких стало передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, а саме: платник податків заперечував не лише щодо накладення адміністративного арешту, а й висловлював сумнів законності проведення перевірки взагалі.

Як на підставу звернення до суду з даним адміністративним позовом про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ФОП ОСОБА_1 шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках, позивач послався на відмову відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, яка призначена наказом в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області від 31.03.2017 р. № 1287.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ( пп. 75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки унормований ст. 80 ПК України.

Так, п. 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів ( пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

За змістом п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

За правилами п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, арешт майна платника є негативним наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: - якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.

При цьому, накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежено сумою податкового боргу такого платника.

Проте, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р. було закрито провадження по справі № 820/1719/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Таким чином, оскільки арешт майна відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області 24.04.2017 № 4372/10/20-40-14-10 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підтверджено судом, у даних спірних правовідносинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна.

Щодо визначеного контролюючим органом способу накладення арешту на кошти платника, а саме: шляхом зупинення видаткових операцій, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 94 Податкового кодексу України унормовано можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, проте можливість прийняття рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків приписами цієї статті не передбачена.

Законодавцем згадано про такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника ( п. 20.1.31, 20.1.32 ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України), але не визначено, що відмова від проведення перевірки є приводом для його застосування.

Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( рнокпп НОМЕР_1) № НОМЕР_2 ( українська гривня), № НОМЕР_3 ( українська гривня), відкритих в Харківському ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", м. Харків, МФО 351533, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2017р. по справі № 820/1731/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.