Справа № 757/15166/17-а
Суддя: Цокол Л. І.
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Цокол Л.І. ,

при секретарі Стороженко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в м. Києві про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії лейтенанта поліції Німченко О.Я. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови від 11.03.2017 р. протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР №442675 від 11.03.2017 р. лейтенанта поліції Німченко О.Я. про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 гривень а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000.00 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з порушенням норм чинного законодавства. Так, позивач в своїй позовній заяві вказує на те, вирішуючи питання про складення постанови інспектор патрульної служби Ніимченко О.Я. не прийняв до уваги те, що в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Суд, враховуючи думку представника позивача, керуючись ст.128 КАС України, визнав можливим розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.03.2017 року лейтенантом поліції УПП в м.Києві Німченко О.Я., , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 442675, згідно якої ОСОБА_1, рухався смугою для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 17.1. ПДР. Проте, позивач не погоджуючись із правопорушення, зазначає, що в той час на смузі для маршрутних транспортних засобів рухатися взагалі не було можливим, оскільки на смузі були припарковані кілька автомобілів поліції та автомобіль швидкої допомоги. Позивачем на підтвердження своїх доводів, надані суду фотознімки з місця події.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до пункту п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 «дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень та доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надав, правомірність свого рішення суду не довів.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з встановлених обставин згідно пояснень представника позивача, які не були в порушення вимог ст. 70 КАС України спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст. 2 КАС України.

В той же час суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, так як, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що постанова серії БР№442675 від 11.03.2017 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 256 КУпАП, ст. ст. 11, 70, 71, 72, 105, 128, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафісксоване не в автоматичному режимі серії БР №442675 від 11.03.2017 лейтенетна поліції Німченка О.Я. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч3 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510,00грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту даної постанови .

Суддя Л.І. Цокол