Справа № 818/1105/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ К/800/38610/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Рецебуринського Ю.Й.,
Штульман І.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Лебединського міського відділу (з обслуговування міста Лебедин та Лебединського району) управління Міністерства внутрішніх справ України в Cумській області про визнання дій незаконними та скасування наказів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року,

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Лебединського міського відділу (з обслуговування міста Лебедин та Лебединського району) управління Міністерства внутрішніх справ України в Cумській області (далі - Лебединський МВ УМВС України в Сумській області) про визнання протиправними дій, скасування наказів від 3 березня 2015 року №110 та від 10 березня 2015 року №114.

Вважала незаконним притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарного проступку вона не вчиняла, висновки службового розслідування про порушення позивачем норм етичної поведінки та субординації не підтверджуються доказами.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суди не надали оцінки показам окремих свідків, протоколу наради Лебединського МВ від 10 лютого 2015 року №11, в якому відсутні відомості про негативну поведінку позивача під час наради. Також суди не врахували письмове звернення її чоловіка пенсіонера МВС ОСОБА_6 до народного депутата України ОСОБА_7, яке свідчить про те, що причиною застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення є принципова позиція її чоловіка щодо притягнення до відповідальності керівництва Лебединського МВ. Зазначає, що в порушення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, у висновку службового розслідування відсутні відомості про мотив, мету і наслідки вчиненого дисциплінарного проступку, умови, що передували його вчиненню, наявність вини позивача.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 2002 року проходила службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, з 30 травня 2014 року призначена на посаду оперуповноваженого боротьби з незаконним обігом наркотиків Лебединського МВ УМВС України в Сумській області.

10 лютого 2015 року в приміщенні Лебединського МВ проведено оперативну нараду з питань підведення підсумків роботи працівників за січень 2015 року.

Після наради, по факту неготовності ОСОБА_4 до звіту про результати своєї роботи та порушення нею субординації, наказом УМВС України в Сумській області від 19 лютого 2015 року №97 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування 2 березня 2015 року складено висновок, згідно з яким встановлено порушення позивачем пунктів 1, 4, 7, 9, 10 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підпунктів 2, 4, 5 пункту 1.2, підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 (далі - Правила №155).

Наказом Лебединського МВ УМВС України в Cумській області від 3 березня 2015 року №110 до ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани, а наказом від 10 березня 2015 року №114 до наказу від 3 березня 2015 року №110 внесено зміни та зазначено норми, за порушення яких до позивача застосовано дисциплінарне стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що матеріали службового розслідування та покази свідків, присутніх під час проведення оперативної наради, підтверджують вчинення позивачем дисциплінарного проступку і свідчать про наявність підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

В силу статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з висновками службового розслідування, 10 лютого 2015 року на оперативній нараді з питань підведення підсумків роботи працівників за січень 2015 року на пропозицію куратора від УМВС в Сумській області полковника міліції ОСОБА_8 доповісти про результати своєї роботи, ОСОБА_4 відмовлялась виходити до трибуни з тих підстав, що не готова до звіту, під час доповіді конкретних результатів діяльності повідомити не змогла, розмовляла у підвищеному тоні, обурювалась щодо кожного з поставлених їй запитань та заперечувала і робила зауваження полковнику міліції ОСОБА_8, після чого вийшла з кімнати, де проходила нарада.

Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що під час проведення оперативної наради 10 лютого 2015 року позивач вийшла для доповіді до трибуни тільки після наполегливої пропозиції полковника міліції ОСОБА_8, з яким постійно сперечалась та розмовляла у підвищеному тоні.

Згідно з пунктом 1.1 Розділу ІV Правил №155 поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Пунктом 1.2 Розділу ІV Правил №155 визначено, що норми професійної етики вимагають від працівника: поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком.

Відповідно до пункту 2.1 ІV Правил №155 ці Правила поведінки під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань вимагають від працівника критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки. Постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанції про те, що службовим розслідуванням підтверджується порушення позивачем субординації, професійної і службової етики під час проведення 10 лютого 2015 року оперативної наради в Лебединському МВ, у зв'язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення є обґрунтованим.

Враховуючи, що у позивача вже було дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошене наказом від 7 квітня 2014 року №191 за порушення Дисциплінарного статуту і Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, застосування відповідачем до позивача такого стягнення як «сувора догана» за допущену нею 10 лютого 2015 року поведінку є обґрунтованим.

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що судами не взято до уваги покази окремих свідків, які були присутні під час наради, то суди надали їм оцінку та встановили, що пояснення цих свідків не спростовують відсутність під час оперативної наради 10 лютого 2015 року порушення позивачем службової дисципліни, правил поведінки та професійної етики.

Так само відсутність у протоколі оперативної наради Лебединського МВ від 10 лютого 2015 року №11 відомостей про негативну поведінку позивача під час цього заходу, не спростовує вчинення нею дисциплінарного проступку, що було підтверджено письмовими поясненнями присутніх на нараді осіб та висновками службового розслідування.

Щодо посилань позивача у касаційній скарзі на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, то суди під час вирішення справи таких обставин не встановили.

Решта доводів касаційної скарги не стосується обставин скоєного позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Рецебуринський Ю.Й. Штульман І.В.