Справа № 184/946/17
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/946/17

Номер провадження 2-а/184/76/17

28.09.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

відповідача - Боднар С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконуючого обов'язки старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар Сергія Миколайовича «про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з дійсним позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 383870 від 06.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену виконуючим обов'язки старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар С.М. відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач Боднар С.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що 06.04.2017 року о 17 годині 40 хвилин був затриманий ОСОБА_2, який керував мопедом «Дельта» по вул. Зонова в м. Покров без мотошолома та не мав при собі посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 та п. 2.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Була складена постанова відносно ОСОБА_2 у присутності двох свідків і до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. ОСОБА_2 відмовився від отримання постанови і постанова була направлена на його адресу поштою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він знаходився біля приміщення поліції і був запрошений працівниками ДАІ в якості понятого. Крім нього був ще один понятий. Працівники ДАІ затримали ОСОБА_2 і склали відносно ОСОБА_2 протокол, який був п'яним, неадекватним. Він ставив в протоколі свій підпис. В протоколі все вказано правильно.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В обгрунтовання позовних вимог позивач посилається на те, що згідно до постанови серії БР № 383870 від 06.04.2017 року, яка складена виконуючим обов'язки старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар С.М., ОСОБА_2 06.04.2017 року о 17 годині 40 хвилин керував мопедом «Дельта» по вул. Зонова в м. Покров без мотошолома та не маючи при собі посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 та п. 2.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Позивач відмовився від її отримання і постанова була направлена на його адресу поштою. ОСОБА_2 не їхав на мопеді без шолому, а котив його, бо він був поламаний та на момент, коли підійшов до нього інспектор, він стояв разом з товаришем і біля нього був припаркований мопед. При цьому з'ясувавши, що ОСОБА_2 «нібито не виконує вимоги інспектора», останній вимагав надати посвідчення водія та у подальшому виписав оскаржувану постанову. Зазначені в оскаржуваній постанові поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були присутні на вул. Зонова у той момент, коли до ОСОБА_2 підійшов інспектор, коли він разом з товаришем стояв і біля нього був припаркований мопед. Тому вписані у постанову поняті не були очевидцями його спілкування з інспектором 06.04.2017 року на вул. Зонова. Поліцейські вимагали, щоб ОСОБА_2 поїхав з ними до поліції. Позивач не став сперечатися і сів до їхнього автомобіля і вони поїхали до поліції на вул. Г.Тикви. Прибувши до будівлі поліції, інспектор Боднар С.М. зателефонував комусь і з будівлі поліції вийшли двоє чоловіків, які й підписалися у постанові як поняті.

Позивач вважає, що вищевказана постанова винесена з допущенням норм діючого законодавства України, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відео фіксацію інспектор не здійснював, що підтверджується постановою, яка не містить посилання на відео фіксацію даного правопорушення із вказівкою щодо дати фіксування самого правопорушення.

Як передбачено cт. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 3 статті 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 cт. 70 Кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до cт. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, у даному випадку при здійсненні адміністративного провадження в.о. інспектора ДНСП Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар С.П. належним чином не ознайомив ОСОБА_2 з правами, визначеними ст. 63 Конституції України, ст. ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису в оскаржуваній постанові.

При складанні оскаржуваної постанови не з'ясовано фактичних обставин справи, які б свідчили про склад правопорушення, та не наведено доказів вини позивача у скоєнні правопорушення. Крім того, допущено порушення процесуальних прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В своїх письмових поясненнях позивач посилається на те, що постанова складена на вул. Г.Тикви, але ж він знаходився з мопедом на вул. Зонова неподалік будинку № 32, коли до нього підійшов поліцейський Боднар С.П. Також ОСОБА_2 не був ознайомлений під підпис з вимогами ст. 63 Конституції України, тобто зі своїми правами, що неприпустимо при написанні посадовою особою Постанови в справі про адміністративне правопорушення, адже це суперечить вимогам Розділу під № 3, та Розділу №4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Позивач пояснював неодноразово відповідачу, що він не згоден з правопорушенням, однак в порушення вимог ст. 258 КУпАП, відповідно якої - якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, однак відповідачем відповідного протоколу складено не було. Не велася відео фіксація нібито скоєного правопорушення.

При винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. 245, 279, 280 КУпАП формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, надавати пояснення, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, подавати відповідні докази, для чого необхідний час для підготовки.

Позивач вважає, що це призвело до порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 245 КУпАП щодо з'ясування обставин адміністративного правопорушення, оскільки інспектором не розглядалось питання щодо наявності разом з позивачем під час спілкування з поліцейськими іншої особи, яка б мала можливість надати свідчення стосовно цих обставин по вул. Зонова. Поліцейський бачив чоловіка, який був з позивачем, але його як свідка не вказав у постанові.

Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, яка розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. В даному випадку, після висловлення звинувачень, інспектор виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були допитані свідки, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Позивач вважає, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в його діях встановлена не була, а саме правопорушення не підтверджено ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні поясненнями свідків, речовими доказами, ні показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, ані працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ні протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Інспектор не вжив заходів щодо встановлення незацікавлених та безсторонніх свідків нібито виявленого порушення.

Відповідно до п.15.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27 березня 2009 року №111, працівники підрозділів ДПС при порушенні учасником дорожнього руху вимог ПДР зобов'язані вжити заходи щодо припинення адміністративного правопорушення, встановити та зафіксувати дані свідків та очевидців протиправних дій особи.

Таким чином, позивач вважає, що інспектор Боднар С.П. не забезпечив підтвердження вини позивача будь-якими доказами, визначеними в ст. 251 КУпАП, оскільки такі докази до постанови не долучено.

Згідно cт. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з поштового конверту, де міститься печатка пошти про відправку поштової кореспонденції, постанова по справі про адміністративне правопорушення була направлена ОСОБА_2 30.05.2017 року, а отримана ним 06.06.2017 року, тому суд вважає, що є достатні підстави для поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

Виходячи з положень ст. ст. 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом, зокрема, на підставі пояснень сторін та письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд не може погодитись з вищевказаними доводами позивача, висловлені ним в адміністративному позові та в письмових поясненнях, оскільки вони не знайшли свого підтвердження і спростовуються поясненнями відповідача, письмовими доказами, наданими сторонами по справі, поясненнями допитаного свідка, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст. 6 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

06.04.2017 року виконуючим обов'язки старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар С.М. винесено постанову серії БР №383870 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 20).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 06.04.2017 року о 17 год. 40 хв. по вул.. Зонова в м. Покров Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керував мопедом «Дельта» без мотошолома та не маючи при собі посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 та п. 2.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України суд зобов'язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушенням правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно до п. 2.3 «г» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Суд критично оцінює покази позивача щодо того, що ОСОБА_2 не їхав на мопеді без шолому, а котив його, бо він був поламаний та на момент, коли підійшов до нього інспектор, він стояв разом з товаришем і біля нього був припаркований мопед. Крім того, при розгляді порушення, інспектором були роз'яснені ОСОБА_2 його права та взяті до уваги його пояснення, з яких вбачається, що останній не заперечував, що зупинився недалеко від зупинки, але так, як інші водії поставили в цьому ж місці свої автомобілі, вважав, що він нічого не порушує, а інспектор патрульної поліції відноситься до нього упереджено.

Таким чином, в зазначенні об'єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, поліцейським вказано всі обов'язкові її елементи, а саме, що 06.04.2017 року о 17 год. 40 хв. в м. Покров Дніпропетровської області по вул. Зонова позивач, керував мопедом «Дельта» без мотошолома та не маючи при собі посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 та п. 2.3 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки санкція ч. 5 ст. 121 КУпАП (передбачає накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) менша ніж санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, інспектором правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та накладено одне стягнення на ОСОБА_2 за вчинені ним два адміністративних правопорушення, в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке є більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, доказів на підтвердження пред'явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, останній суду не надав, а судом, в ході розгляду справи, не встановлено.

Проте, під час притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідачем дотримано принцип законності та досягнуто справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 року у справі «Фрузен проти Росії» та від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Росії».

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання дій інспектора при винесенні постанови серії БР № 383870 від 06.04.2017 року незаконними, та підстав для скасування даної постанови, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ст. 288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок державного бюджету України.

Суд вважає, що відповідач при виявлені вчиненого позивачем адміністративного правопорушення діяв лише в межах наділених повноважень та відповідно до вимог КУпАП України. Окрім того позивачу були роз'яснені його права та обов'язки відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, але від підпису порушник відмовився в присутності двох понятих - ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Слід звернути увагу на те, що згідно копії постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за керування мопедом у нетверезому стані та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином суд приходить до законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до виконуючого обов'язки старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Боднар Сергія Миколайовича «про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення».

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш