Справа № 805/2608/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 р. Справа №805/2608/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування рішення від 26 червня 2017 року № 11 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу

за участю представників сторін:

від позивача: Віткалов Д.М. - за дов. від 03.07.2017р.

від відповідача: Самохвалова Ю.А. - за дов. від 13.04.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення від 26 червня 2017 року № 11 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Позивач вважає, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення на підставі пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, оскільки були наявні обставини, які не дозволяли застосування зазначеної норми. Вказав також на те, що застосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України в редакції від 1 січня 2017 року до податкового боргу, що виник раніше, суперечить положенням статті 58 Конституції України.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає про правомірне застосування норм пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

26 червня 2017 року відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України відповідачем прийняте спірне рішення № 11 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу на суму 46380410 грн. 99 коп., який не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати. На підставі даного рішення відповідачем до банку були надіслані інкасові доручення (розпорядження) від 30 червня 2017 року № 1778/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1780/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1774/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1776/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1770/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1772/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1766/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1768/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1764/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1762/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1758/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1760/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1756/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1754/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1752/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1750/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1763/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1755/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1767/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1769/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1771/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1773/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1777/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1779/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1761/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1775/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1781/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1753/33 на суму 634998 грн. 12 коп., від 26 червня 2017 року № 1115/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1116/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1109/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1110/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1111/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1112/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1113/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1114/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1117/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1118/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1123/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1120/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1137/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1140/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1138/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1139/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1125/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1130/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1126/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1129/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1131/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1132/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1134/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1135/33 на суму 634998 грн. 12 коп., від 27 червня 2017 року № 1400/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1406/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1401/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1402/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1403/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1404/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1407/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1405/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1415/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1408/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1411/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1409/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1412/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1413/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 425/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1424/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1428/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1420/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1419/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1417/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1422/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1426/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1427/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1429/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1431/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1416/33 на суму 634998 грн. 12 коп., від 29 червня 2017 року № 1571/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1569/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1573/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1575/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1577/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1581/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1579/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1583/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1585/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1587/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1589/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1591/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1593/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1595/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1597/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1599/33 на суму 2118593 грн. 43 коп., № 1578/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1600/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1592/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1596/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1570/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1584/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1594/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1598/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1572/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1582/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1588/33 на суму 634998 грн. 12 коп., № 1590/33 на суму 634998 грн. 12 коп.

Порядок та процедуру погашення податкового боргу платників податків визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пунктів 95.1-95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган формує податкову вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Разом з тим, 1 січня 2017 року набув чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон № 1797).

Згідно з пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 1797) у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань. У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З правового аналізу наведеної норми слідує, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: 1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; 2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 3) відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Отже, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у випадку відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та самостійно задекларованого платником податків грошового зобов'язання. В даній нормі термін «держава» застосовується як уособлення всіх органів державної влади, в тому числі органів державної фіскальної служби. При цьому, буквальний зміст пункту 95.5 Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

У запереченнях відповідач стверджує, що згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, наявність у платника податків податкового боргу виключає можливість повернення такому платнику податків надміру сплачених грошових зобов'язань, і таким чином, на момент прийняття спірного рішення не існувало зобов'язань держави щодо повернення ПАТ «Донбасенерго» надміру сплачених ним грошових коштів. Однак, норма абзацу другого пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України допускає одночасне існування податкового боргу в сумі більше 5 мільйонів гривень, якій не погашено вже більше 90 днів, та існування зобов'язань держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, що спростовує твердження відповідача. Отже, існування зобов'язань держави щодо повернення платнику податків надміру сплачених грошових зобов'язань не означає власне повернення таких зобов'язань, яке заборонено пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України за умови наявності податкового боргу. Іншими словами власне повернення державою надміру сплачених платником податків грошових зобов'язань, яке врегульоване статтею 43 Податкового кодексу України, є виконанням зобов'язання держави щодо повернення платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов'язань. Зобов'язання держави повернути платнику податків надміру сплачені ним грошові зобов'язання виникає внаслідок самого факту сплати грошових зобов'язань в більшому, ніж це передбачено розмірі. Припиняється це зобов'язання або виконанням повернення надміру сплачених платником податків грошових зобов'язань в порядку передбаченому статтею 43 Податкового кодексу України, або списанням надміру сплачених сум платежів, що обліковуються в інтегрованій картці платника більше 1095 днів без руху (відсутні зменшення та нарахування зобов'язань або нарахування, які мають нульове значення, та сплата), як це передбачено абзацом п'ятим пункту 4 глави 2 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422. Таким чином, зобов'язання держави щодо повернення надміру сплачених платником податків грошових зобов'язань існує внаслідок самого факту обліку переплати з будь-якого податку або збору. Існування такого зобов'язання не пов'язане з наявністю або відсутністю податкового боргу з іншого податку. Інше тлумачення означало би, що норми Податкового кодексу України, а саме норма абзацу другого пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України та норма пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України суперечать одна одній. Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

В остаточних рішеннях Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (п. 57) та від 07.11.2011 у справі «Сєрков проти України» (п. 43), які підлягають застосуванню згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», наголошується на обов'язку державних органів з різних тлумачень національного законодавства обирати найбільш сприятливе для платника податків.

Станом на 26 червня 2017, тобто на дату прийняття спірного рішення, позивач мав надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 30016875,69 грн. та з податку на додану вартість у сумі 67982610,03 грн., в загальній сумі 97999485,72 грн., що перевищує розмір податкового боргу позивача. Наявність та розмір надміру сплачених податкових зобов'язань підтверджується відомостями відповідних інтегрованих карток платника податків - позивача у справі та не заперечувалося відповідачем.

Таким чином, зважаючи на те, що у позивача станом на дату прийняття оскаржуваного рішення про стягнення коштів була наявна переплата зі сплати податків, зборів, обов'язкових платежів, тобто існувало зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів пункту 95.5 Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Крім цього, суд зазначає, що однією з трьох обов'язкових умов для застосування контролюючим органом положень пункту 95.5 Податкового кодексу України (в редакції від 1 січня 2017 року) є виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку. На дату прийняття спірного рішення за позивачем обліковувався податковий борг, що власне відповідачем не заперечується. Однак, відповідач у письмових запереченнях посилається на правомірність прийняття спірного рішення щодо погашення податкового боргу, який виник до 1 січня 2017 року.

Конституційний Суд у своєму Рішенні від 09.02.99 р. № 1-рп/99 у справі № 1-7/99, здійснюючи тлумачення статті 58 Конституції України, зазначив, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце». Отже, принцип щодо дії нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що той чи інший нормативно-правовий акт слід застосовувати в тій його редакції, що діяла на момент, коли відбувалась певна подія чи мав місце відповідний факт, щодо яких має бути застосовано відповідний правовий акт.

Отже, з урахуванням положень статті 58 Конституції України, якщо податковий борг, який відповідає названим вище критеріям, виник (настав) до 1 січня 2017 року, то стягнення коштів для погашення податкового боргу має здійснюватись з використанням тієї редакції пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, яка діяла на момент, коли вказаний податковий борг виник (настав). А це означає, що контролюючий орган має право стягувати кошти для погашення такого податкового боргу тільки в судовому порядку, адже на момент виникнення податкового боргу редакція пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України не передбачала права за власним рішенням керівника податкового органу стягувати кошти.

Судом встановлено, що податковий борг в загальній сумі 37384 004,33 грн., а саме 32784249,49 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, 96067,51 грн. за викиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, та 4503687,33 грн. за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, було стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» на користь місцевого бюджету постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 лютого 2017 року в адміністративній справі № 805/4810/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року. Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений певний порядок виконання судового рішення, а саме погашення ПАТ «Донбасенерго» податкового боргу з екологічного податку за 3 квартал 2016 шляхом щомісячної сплати визначеної суми впродовж 60 місяців, до лютого 2022 року.

Судом також встановлено, що відповідачем стягнуті кошти за інкасовими дорученнями надісланими до банку на виконання спірного рішення № 11 були спрямовані на погашення іншого боргу, ніж той, який зазначений відповідачем у розрахунку до рішення.

Так, 12 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1119/33 від 26 червня 2017 року з рахунку позивача списано 5599,59 грн., 17 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1115/33 від 26 червня 2017 року з рахунку позивача списано 6405,99 грн., 17 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1116/33 від 26 червня 2017 року з рахунку позивача списано 5898,06 грн., 18 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1410/33 від 27 червня 2017 року з рахунку позивача списано 6342,78 грн., 19 липня 2017 року за інкасовим дорученням з рахунку позивача списано 2363,15 грн., 24 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1406/33 від 27 червня 2017 року з рахунку позивача списано 18462,59 грн., які зараховано в погашення боргу минулих років (податковий борг виник до 01.01.2017 та погашається в порядку, визначеному судовим рішенням у справі № 805/4810/16-а); 17 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1138/33 від 26 червня 2017 року з рахунку позивача списано 9699,77 грн., 19 липня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 1578/33 від з рахунку позивача списано 8443,20 грн., 19 серпня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 3025/33 від 18 серпня 2017 року з рахунку позивача списано 500000 грн., 19 серпня 2017 року за інкасовим дорученням відповідача № 3024/33 від 18 серпня 2017 року з рахунку позивача списано 9586,07 грн., які зараховано в погашення боргу минулих років згідно розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води, що є додатком до Податкової декларації з рентної плати за 3 квартал 2016 року.

Отже, кошти списувались з рахунків позивача на погашення податкового боргу, який не міг погашатися шляхом застосування норм абзацу другого пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про невідповідність спірного рішення вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 грн. відповідно до платіжного доручення від 18 липня 2017 року № 6638.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення від 26 червня 2017 року № 11 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу задовольнити повністю.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 26 червня 2017 року № 11 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 вересня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 29 вересня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.