Справа № 263/590/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Киян Д.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року справа №263/590/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 липня 2017 р. у справі № 263/590/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, в якому з урахуванням уточнень просив, визнати протиправними дії відповідача по відмові у включені до пільгового стажу позивача періоду роботи з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року на посаді помічника складача поїздів, період навчання у Ленінаканському технікумі по спеціальності «експлуатація залізничних доріг» з 01.09.1977 року по 24.06.1981 року; скасувати рішення відповідача № 724 від 16.06.2016 року та рішення № 886 від 26.12.2016 року; зобовязати відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року на посаді помічник складача поїздів, період навчання у Ленінаканському технікумі по спеціальності «Експлуатація залізничних доріг» з 01.09.1977 року по 24.06.1981 року; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст. 55 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) (а.с.1-2, 87-88).

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с.98-99).

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.103-104).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками підтверджено, що позивач працював повний робочий день на посадах, стаж роботи на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «а» ст. 55 ОСОБА_4 № 1788-XII. Апелянт зазначає, що суд не звірив оригінал трудової книжки з копією, яка міститься в матеріалах справи та помилково стверджує, що дата зарахування практикантом 06.08.1981 року не співпадає з датою, на підставі якого внесений запис до трудової книжки 10.09.1981 року. Позивач має право на зарахування до пільгового стажу період навчання, оскільки він закінчив технікум 21.06.1981 року. відповідно до запису у трудовій книжці був прийнятий практикантом 06.08.1981 року, тобто після закінчення учбового закладу. Апелянт зазначає, що пільговий стаж разом з періодом навчання в технікумі складає 12 років 6 місяців, тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідності до п. «а» ст. 55 ОСОБА_4 № 1788-XII.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

02 червня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» статті 55 ОСОБА_4 № 1788-XII та п. 2 розділу Прикінцеві положення ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі ОСОБА_4 № 1058-IV).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя № 724 про відмову в призначенні пенсії від 16 червня 2016 року, позивачу відмовлено в призначені пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу за вислугу років. Відмова обґрунтована тим, що за результатами розгляду документів: загальний страховий стаж на момент звернення складає 35 років 7 днів; стаж роботи за вислугу років на посаді помічника машиніста тепловоза, помічника складача поїздів та складача поїздів, який виконував роботу у локомотивних бригадах, організації перевезень, забезпечення безпеку руху на залізничному транспорті складає 7 років 9 місяців 8 днів; пільговий стаж роботи по Списку № 2 складає 2 роки 7 місяців 20 днів, пільговий стаж по Списку № 1 складає 1 рік 1 місяць 1 день. Період навчання не враховується до пільгового стажу взаємозаліком, тому що взаємозаліком можливо врахувати тільки навчання за відповідним фахом у професійно-технічних закладах, що передує пільговій роботі (а.с.77).

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» статті 55 ОСОБА_4 № 1788-XII та п. 2 розділу Прикінцеві положення ОСОБА_4 № 1058-IV (а.с.39).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя № 886 про відмову в призначенні пенсії від 26 грудня 2016 року, позивачу відмовлено в призначені пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу за вислугу років та запропоновано звернутися до пенсійного фонду України у 60 років для призначення пенсії за віком на загальних умовах. Відмова мотивована тим, що за результатами розгляду документів: загальний страховий стаж на момент звернення складає 35 років 7 днів; стаж роботи за вислугу років на посаді помічника машиніста тепловоза, складача поїздів, який виконував роботу у локомотивних бригадах, організації перевезень, забезпечення безпеку руху на залізничному транспорті складає 6 років 11 місяців; пільговий стаж роботи по Списку № 2 складає 3 роки 6 місяців 11 днів, пільговий стаж по Списку № 1 складає 2 місяці, водночас загальний пільговий стаж складає 10 років 7 місяців 21 день (а.с.75-76).

Відповідно до записів у трудовій книжки ПТ-1 № 0897697 від 11.08.1981 року: до вступу на Єреванське відділення залізниці трудового стажу не мав, 06.08.1981 року прийнятий практикантом чергового по станції (підстава наказ від 10.09.1981р.), 20.10.1981 року звільнений на військову службу п.3 ст.32 КЗпП (підстава наказ 20.10.1981 року) (а.с.90, 105).

Згідно записів у трудовій книжки ПТ-1 № 0089681 від 19.08.1977 року: 21 травня 1980 року прийнятий помічником складача поїздів 04 розряду на період виробничої практики; 17 листопада 1980 року звільнений у звязку з закінченням строку виробничої практики; з 15.10.1981 року по 15.11.1983 року проходив службу в ОСОБА_5, 25.09.1986 року прийнятий помічником складача поїздів в порядку переведення, 06.02.1987 року переведений складачем поїздів (а.с.20-22).

Довідкою Структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» від 03.06.2016 року № 02/72 підтверджено, що він працював у Волноваському локомотивному депо помічником машиніста тепловозу (наказ про прийом № 94-л від 03.02.1984 року) по 22.09.1986 року (наказ про звільнення № 475-л від 22.09.1986 року у звязку із переводом до ДС ст.. Жданов) (а.с.54).

Відповідно до довідки Структурного підрозділу станція «Маріуполь-порт» Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 26.04.2016 року, позивач працював повний робочий день на станції ОСОБА_2 залізниці в період з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року виконував роботу на станції ОСОБА_2 за професією помічник складача поїздів, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року з виконував роботу на станції Маріуполь за професією помічник складача поїздів, з 06.02.1987 року по 05.01.1994 року виконував роботу на станції Маріуполь за професією складача поїздів. Стаж праці складає 07 років 09 місяців 08 днів. Стаж роботи за даними професіями дає право на пільгове пенсійне забезпечення за вислугу років, відповідно до переліку професій, відповідно до статті 55 п. «а» ОСОБА_4 № 1788-XII, затвердженим Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 року, п. 2 розділу Прикінцеві положення ОСОБА_4 № 1058-IV (а.с.10, 52-53).

Згідно довідки уточнюючої особовий характер роботи від 02.06.2016 року № 22, виданої Структурного підрозділу станція «Маріуполь-порт» Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця», позивач працював на станції Жданова в період з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.01.1994 року. стаж роботи складає 7 років 9 місяців 8 днів (а.с.9, 51).

Відповідно до диплому ДТ № 001712 від 25.06.1981 року, позивач навчався в Ленінаканському технікумі залізничного транспорту в період з 01.09.1977 року по 24.06.1981 року за спеціальністю «експлуатація залізничних доріг» та присвоєно кваліфікацію «технік експлуатування» (а.с.89).

Відповідно до військового квитку НЗ № 4321832 від 15.10.1981 року, позивач закінчив Ленінаканський залізничний технікум в 1981 році за спеціальністю «технік експлуатації залізничних доріг», з 15.10.1981 року по 15.11.1983 року проходив службу в ОСОБА_5 (а.с.48).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання не зараховано до пільгового стажу, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, а період роботи за посадою помічника складача поїздів не зарахована, оскільки посада відсутня в списку затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 р.

Колегія судді з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 п. «а» статті 55 ОСОБА_4 № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами 2 і 3 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами 15 - 23 пункту "б" частини першої статті 13 цього ОСОБА_4.

Згідно абзацам 15 - 23 пункту "б" частини першої статті 13 цього ОСОБА_4, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 року затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список).

Цим Списком передбачено, що право на призначення пенсії за вислугою років мають особи, які працювали на посаді складача поїздів. Посада помічника складача поїздів відсутня в даному Списку.

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 17 грудня 1999 року № 601 та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України, визначені кваліфікаційні характеристики професії «складач поїздів», а також кваліфікаційні вимоги до 3-6 розрядів. В примітці до розділу вказано, що помічник складача поїздів тарифікується на один розряд нижче складача поїздів, під керівництвом якого він працює. Помічник складача поїздів як окрема професія вказаним Довідником не передбачена.

Класифікатором професій ДК 003-2005, затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26 грудня 2005 року № 375, передбачена професія складач поїздів. Така професія як «помічник складача поїздів» відсутня, однак помічник є похідним словом до професії, відповідно до додатку «В» класифікатора професій ДК 003-2005, в якому зазначено, що похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Крім того, відповідно до Інструкції складача поїздів і його помічника, затверджена наказом Укрзалізниці від 06.11.2006 № 398-Ц, а сам п. 3.1 маневрова робота виконується складачем поїздів або складацькою бригадою (складачем поїздів і його помічником). У залежності від місцевих умов роботи на станції призначення для проведення маневрів складацької бригади або одного складача поїздів встановлюється начальником залізниці. Робота складача поїздів без помічника "в одну особу" допускається тільки при обладнанні маневрового локомотива надійним двоcтороннім радіозвязком між складачем поїздів, диспетчером маневровим залізничної станції (черговим по залізничній станції й черговим по сортувальній гірці) і машиністом локомотива маневрового.

З вказаної інструкції вбачається, що складач поїздів та його помічник, виконують однакову роботу та мають однакові професійні обов'язки.

Пунктом 3 Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18 листопада 1992 року № 25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» відповідно до статті 55 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшла до висновку, що посада «помічник складача поїздів» відноситься до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, та період роботи на вказаній посаді підлягає зарахуванню в трудовий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 ОСОБА_4 № 1788-XII.

Колегія суддів зазначає, що трудовою книжкою позивача та уточнюючими довідками підтверджується пільговий стаж роботи позивача у період з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року на посаді «помічник складача поїздів», із зайнятістю повний робочий день.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до рішення відповідача № 724 про відмову в призначенні пенсії від 16 червня 2016 року, при первинному зверненні позивача, період роботи позивача помічником складача поїздів був зарахований відповідачем до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 ОСОБА_4 № 1788-XII. Проте, у подальшому рішенням відповідача № 886 про відмову в призначенні пенсії від 26 грудня 2016 року було відмовлено у зарахування вказаного стажу.

З огляду на викладене суд першої інстанцій дійшли висновку про протиправність прийнятого Управлінням рішення щодо не зарахування періоду роботи з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року на посаді «помічник складача поїздів» до пільгового стажу.

Стосовно зарахування до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 ОСОБА_4 № 1788-XII, періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору є зарахування періоду навчання до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 ОСОБА_4 № 1788-XII.

У свої запереченнях відповідач, як підставу не зарахування періоду навчання до пільгового стажу, посилався на те, що технікум де навчався позивач не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів. Суд першої інстанції відмовляючи, зазначив, що перерва між датою закінчення технікуму та датою зарахування на роботу за набутою спеціальністю, з урахуванням строку проходження військової служби, перевищує три місяці.

Відповідно до статті 51 ОСОБА_4 № 1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено в статті 56 ОСОБА_4 № 1788-XII.

Зокрема, згідно з пунктом "д" частини третьої вказаної статті до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, цією нормою права передбачено зарахування часу навчання у перелічених навчальних закладах до загального стажу роботи.

Можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 38 ОСОБА_4 № 103/98, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Чинним на час навчання позивача ОСОБА_4 Української РСР від 28 червня 1974 року № 2778-VIII «Про народну освіту» (далі - Закон № 2778-VIII) технікуми відносилися до середніх спеціальних навчальних закладів (стаття 49 цього ОСОБА_4), а отримана в них освіта - до середньої спеціальної (стаття 51). Відповідно до статті 54 цього ОСОБА_4 особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоювалася кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності.

Згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 4 червня 1991 року № 1144-XII «Про порядок введення в дію ОСОБА_4 Української РСР «Про освіту» з 26 червня 1991 року Закон № 2778-VIII втратив чинність.

За статтею 34 ОСОБА_4 № 1060-XII (у редакції на день набрання чинності) до вищих навчальних закладів відносилися технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. За статтею 36 цього ОСОБА_4 випускникам вищих навчальних закладів присвоювалася кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначалася такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечували технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня.

У частині першій статті 42 ОСОБА_4 № 1060-XII (у редакції, чинній на час доповнення ОСОБА_4 № 1789-XII статтею 501 зі змінами, внесеними у цю статтю ОСОБА_4 № 2663-ІІІ) встановлено, що вища освіта забезпечує фундаментальну наукову, професійну та практичну підготовку, здобуття громадянами освітньо-кваліфікаційних рівнів відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей.

Згідно з частинами 1-3 статті 43 цього ОСОБА_4, вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет. Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

За статтею 6 ОСОБА_4 України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту», до структури вищої освіти входять освітні й освітньо-кваліфікаційні рівні. До освітніх рівнів віднесено неповну вищу освіту, базову вищу освіту та повну вищу освіту, до освітньо-кваліфікаційних рівнів - молодший спеціаліст, бакалавр та спеціаліст, магістр.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що навчання в технікумі, який у певному часовому вимірі відносився до середніх спеціальних закладів, а здобута в ньому освіта відповідала освітньому рівню цього закладу, а потім на підставі закону став відноситися до вищих закладів освіти, не зазнаючи при цьому змін щодо змісту, обсягу і рівня освіти та фаховості підготовки громадян, які в ньому навчалися, не можна прирівнювати до навчання у вищому навчальному закладі, а здобуті в ньому знання і спеціальність вважають такими, що відповідають вищій освіті.

Отже, період навчання у технікумі не зараховується до пільгового стажу роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог в частині зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст. 55 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, колегія суддів зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 ОСОБА_4 №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного зясування обставин та інших документів наданих позивачем. Крім того, з рішень відповідача неможливо встановити, які періоди враховані, а які ні, та не зазначено законодавчих підстав не врахування певних періодів роботи.Тобто, пенсійний орган у спірному рішенні не давав оцінку документам та не обґрунтував своє рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень ст.11 КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, колегія суддів дійшла до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» статті 55 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та п. 2 розділу Прикінцеві положення ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції частково невірно вирішив справу в зв'язку з порушенням норм матеріального закону, внаслідок чого постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п. 4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 липня 2017 р. у справі № 263/590/17, - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 липня 2017 р. у справі № 263/590/17, - скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області № 724 від 16.06.2016 року та рішення № 886 від 26.12.2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 ОСОБА_4 № 1788-XII, час роботи ОСОБА_3 з 21.05.1980 року по 17.11.1980 року, з 25.09.1986 року по 05.02.1987 року на посаді помічник складача поїздів.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 26 жовтня 2016 про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» статті 55 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та п. 2 розділу Прикінцеві положення ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_6