Справа № 826/8903/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8903/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2017 року № 826/8903/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва

до

Державної екологічної інспекції у місті Києві

про

визнання протиправною та скасування претензії від 18.09.2015 № 40,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання протиправною та скасування претензії від 18.09.2015 № 40.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, який визначено в претензії від 18.09.2015 № 40 здійснено з порушення вимог чинного законодавства, оскільки потужність викидів азоту оксиду має визначатись виходячи не з дозволених гранично допустимих нормативів, а величини фактичного розміру від стаціонарного джерела забруднення газової котельні. Також позивач посилався на те, що Кабінетом Міністрів України не розроблено нового порядку отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, після скасування 09.04.2014 відповідного порядку.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

У період з 20.07.2015 по 31.07.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району".

За результатами перевірки складено акт від 31.07.2015 № 04/60а яким встановлено наступні порушення: відсутній висновок державної екологічної інспекції, відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не здійснюється виробничий контроль за охороною атмосферного повітря, не здійснюється інструментально - лабораторне вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел, відсутні документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, не зареєстрована декларація про відходи, допущено на підприємстві зміщування відходів.

31.07.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві винесено припис №04/17п.

Листом від 17.09.2015 №62/1-763 Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва надало інформацію щодо виконання припису від 31.07.2015 № 04/17п.

18.09.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві виставлено Комунальному підприємству "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва претензію № 40 якою запропоновано перерахувати суму шкоди в розмірі 250 903,13 грн. Також, у претензії зазначено про те, що відповідно до статті 222 Господарського кодексу України необхідно розглянути претензію у місячний строк та письмово повідомити Державну екологічну інспекцію у м. Києві про результати розгляду та попереджено про те, що у разі не доведення про результати розгляду претензії Державна екологічна інспекція у м. Києві звернеться до Господарського суду для відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням міста.

Позивач, не погоджуючись з претензією від 18.09.2015 № 40 вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов’язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Підпунктом "г" підпункту 4.2 пункту 4 вказаного Положення встановлено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Згідно з пунктами 6.4, 6.11 та 6.17 пункту 6 Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Частиною другою статті 222 Господарського кодексу України встановлено, що у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами шостою, восьмою та сьомою статті 22 Господарського кодексу України претензія розглядається в місячний строк з дня її одержання, якщо інший строк не встановлено цим Кодексом або іншими законодавчими актами. Обґрунтовані вимоги заявника одержувач претензії зобов'язаний задовольнити. При розгляді претензії сторони у разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору. Про результати розгляду претензії заявник має бути повідомлений письмово. Відповідь на претензію підписується повноважною особою або представником одержувача претензії та надсилається заявникові рекомендованим або цінним листом або вручається йому під розписку.

Отже, Державній екологічній інспекції у місті Києві надано можливість здійснювати контроль за дотриманням законодавства про охорону атмосферного повітря та у разі виявлення порушень розраховувати збитки завдані державі за порушення природоохоронного законодавства та з метою досудового врегулювання пред'являти претензію про відшкодування таких збитків.

Претензія органу державного екологічного контролю спрямована на досудове врегулювання спору та містить розмір завданих державі збитків за порушення природоохоронного законодавства. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення претензії чи складання розрахунку. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у Державної екологічної інспекції у місті Києві наявні повноваження здійснювати розрахунок збитки за порушення природоохоронного законодавства та пред'являти претензію із визначенням їх розміру, при цьому обґрунтованість такого розміру може бути визначена судом за відповідним позовом про їх стягнення.

Наведене узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України щодо оскарження рішень (дій), які не мають обов'язкових правових наслідків викладених в постановах від 15.04.2014 у справі № 21-40а14; від 13.05.2014 у справі 21-89а14; від 2001.2015 у справі №21-603а14.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною та скасувати претензію позивача від 18.09.2015 № 40 щодо відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі 250 903,13 грн.

При цьому, як вбачається з зазначеної претензії наявної в матеріалах справи, відповідачем безпосередньо здійснено посилання на статтю 222 Господарського кодексу України при зазначенні строків її виконання та наслідків невиконання.

Таким чином, претензія від 18.09.2015 № 40 не є обов'язковою для виконання позивачем, оскільки не містить приписів обов'язкових до виконання та не породжує юридичних наслідків для позивача, а є лише способом досудового врегулювання питання щодо відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки претензія від 19.08.2015 № 40 сама по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання її протиправною та її скасування, а отже позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування вказаної претензії є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у дводенний строк з дня його проголошення. Судове рішення суду апеляційної інстанції є остаточним.

Суддя О.П. Огурцов