Справа № 804/2342/17
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Дєєв М.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 рокусправа № 804/2342/17
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представників позивача - Гузенко С.О., Нєдової І.А., представника відповідача - Тулянцевої В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №804/2342/17 за позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, скасування припису та постанов про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма СВК" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністратвирним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача неправомірними;

- скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №81/4.1-11-59 від 10.03.2017 року щодо позивача;

- скасувати постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/261, від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/262 та від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/263 про накладення штрафів за правопорушення законодавства про працю щодо позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №81/4.1-11-59 від 10.03.2017 року та постанови від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/261, від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/262 та від 29.03.2017 року №81/4.1-11/263 про накладення штрафів за правопорушення законодавства про працю не підтверджуються фактичними обставинами ведення позивачем діяльності та порушують механізм накладення штрафів, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року адміністративний позов Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" - задоволено.

Скасовано постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/261, від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/262 та від 29.03.2017 року №81/4.1-11/263 про накладення штрафів за правопорушення законодавства про працю щодо Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК".

Скасовано припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №81/4.1-11-59 від 10.03.2017 року щодо Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма СВК".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що згідно з висновками, викладеними в акті перевірки №81/4.1-11 від 10.03.2017 року, перевіркою позивача встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства. На підставі виявлених порушень винесено припис від 10.03.2017 року про усунення у строк до 10.04.2017 року встановлених порушень, а також підприємству приписано не порушувати в подальшому вимоги КЗпП України.

Під час перевірки встановлено, що при різних кваліфікаційних характеристиках працівників їм встановлено однакові оклади, отже посадові оклади встановлювались без врахування кваліфікації та складності виконуваної роботи, що порушує вимоги ст.96 КУпП України. Також, надання повідомлення про прийняття працівника на роботу в перший робочий день є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України. Окрім того, перевіркою встановлено те, що колективний договір позивача не зареєстрований місцевими органами державної влади, що порушує вимоги ст. 15 КЗпП України, та встановлено порушення строку виплати заробітної плати, що є порушенням норм КЗпП України та Закону України «Про оплату праці». На підприємстві не забезпечений достовірний облік витрат на оплату праці щодо деяких працівників та деякі працівники, в порушення Інструкції не ознайомлені з кожним записом у трудовій книжці під розписку. Також виявлено випадки несвоєчасного розрахунку підприємства з працівниками при їх звільненні, виплата заробітної плати при звільненні не в повному обсязі, не нарахування компенсації за невикористану відпустку та не нарахування та не виплату індексації заробітної плати.

З урахуванням встановлений порушень трудового законодавства відповідачем застосовані фінансові санкції до позивача у вигляді штрафу.

Представник відповідача в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що в період з 01.03.2017 року по 10.03.2017 року на підставі наказу №100-П від 27.02.2017р. та направлення на перевірку № 12/2.4-н від 27.02.2017 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні була проведена планова перевірка Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма СВК" з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за результатами якої був складений акт перевірки № 81/4.1-11 від 10.03.2017 року.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки № 81/4.1-11 від 10.03.2017 року перевіркою встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства, а саме: встановлення різних окладів при однакових кваліфікаційних характеристиках; порушення ч.3 ст.24 КЗпП України щодо повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу до початку роботи; відсутність повідомної реєстрації колективного договору позивача; порушення строків виплати заробітної плати; несвоєчасний розрахунок при звільненні; відсутність ознайомлення працівників під розписку про записи, які вносяться в трудову книжку; непроведення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати; нарахування заробітної плати менше встановленого окладу; не нарахування компенсації за невикористану відпустку при звільненні; на підприємстві не забезпечено достовірний облік витрат на оплату праці; не нарахування та не виплата індексації працівникам підприємства.

На підставі акта перевірки № 81/4.1-11 від 10.03.2017 року та у відповідності до положень підпункту 7 пункту 6 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Бабкіною В.І. було винесено припис №81/4.1-11-59 від 10.03.2017 року про усунення у строк до 10.04.2017 року встановлених порушень, а саме: ст. 96 КЗпП України та ч. З ст. 6 Закону України "Про оплату праці" в частині зміни окладів в штатному розписі які б відповідали чинному законодавству; ст.15 КЗпПУ та ч. 11 ст. 9 ЗУ №3356 шляхом повідомній реєстрації колективного договору місцевими органами виконавчої влади; ст.3, ст.4 ЗУ № 2050 та ст. 34 ЗУ №108 "Про оплату праці" шляхом проведення нарахування працівникам компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством; ч. 1 ст. 94, ч.1,2,4 ст. 95 КЗпП України, ч. 1 ст. 1, ч. 1,2 ст. З Закону України "Про оплату праці", в частині донарахування та виплати заробітної плати за виконану ними роботу наступним працівникам: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21; ст.83 КЗпП України в частині нарахування та виплати ОСОБА_6 компенсації за невикористану відпустку за період з 01.07.2016р. по 10.08.2016р.в кількості 3 днів; ст.95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 № 1078 шляхом донарахування та виплати грошових коштів наступним працівникам: ОСОБА_22 (інженер), ОСОБА_40.(шліфувальник по дереву), ОСОБА_24 (шліфувальник по дереву), ОСОБА_25 (столяр), ОСОБА_26 (столяр), ОСОБА_39. (монтажник), ОСОБА_41.(шліфувальник), ОСОБА_29 (столяр), ОСОБА_30 (юрист), ОСОБА_31 (монтажник), ОСОБА_38.(водій) за грудень 2016 року.

Крім того, підприємству було приписано не порушувати в подальшому: ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме повідомлення про прийняття працівника на роботу подавати до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором; ч.1, ч.3 ст.24 ЗУ №108 та ч.1, ч.2,ч.3 ст.115 КЗпП України проводити нарахування та виплату заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; ч.1 ст. 116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.47 КЗпП України проводити розрахунки при звільненні працівників у термін, встановлений чинним законодавством; п. 2.5 гл. 2 Інструкції № 58 шляхом ознайомлення працівників із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення, звільнення та інше; ч.2 ст.30 ЗУ №108 "Про оплату праці" шляхом достовірного обліку витрат на оплату праці встановленого чинним законодавством.

29.03.2017 року за результатами розгляду справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відповідач виніс постанови про накладення штрафів, а саме:

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №81/4.1-11/261, відповідно до якої на Приватне підприємство "Науково - виробнича фірма СВК" за порушення вимог ст.ст. 53, 83, 95, 106 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", ст. 15, ч. 3 ст. 24, ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про колективні договори", ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №81/4.1-11/262, відповідно до якої на Приватне підприємство "Науково - виробнича фірма СВК" за порушення вимог ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 47, ч.ч. 1,2, 4 ст. 95, ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оплату праці" накладено штраф у розмірі 9600,00 грн.;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №81/4.1-11/263, відповідно до якої на Приватне підприємство "Науково - виробнича фірма СВК" за порушення вимог ст. 95 КЗпП України, ст.33 Закону України "Про оплату праці", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1078, накладено штраф у розмірі 384000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими постановами про накладення штрафу та приписом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З матерів справи вбачається, що відповідно до постанови №81/4.1-11/261 від 29.03.2017 року про накладення штрафу зазначено наступні порушення: у позивача при однакових кваліфікаційних характеристиках на підприємстві встановлені різні оклади, а при різних кваліфікаційних характеристиках встановлено однакові оклади, що є порушенням вимоги ст.96 КЗпП України та ч.3 ст.6 Закону України "Про оплату праці"; підприємство подало до органів ДФС повідомлення про прийняття працівників на роботу в перший робочий день працівників, чим порушило вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України; колективний договір ПП "Науково - виробнича фірма СВК" не зареєстрований місцевими органами державної виконавчої влади, що порушує вимоги зазначені у ст. 15 КЗпП України та ч. 11 ст. 9 Закону України "Про колективні договори і угоди"; на підприємстві порушуються строки виплати заробітної плати, що порушує вимоги ч.1,ч.3 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" та ч.1, ч.2, ч.3 ст.115 КЗпП України; працівники не ознайомлені під розписку в особовій картці із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, чим порушено п.2.5 гл.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58; на підприємстві не забезпечений достовірний облік витрат на оплату праці, що порушує вимоги ч.2 ст. 30 Закону України " Про оплату праці". У зв'язку з чим, до позивача було застосовано фінансову санкцію, передбачену абз.8 ч.2 ст. 265 КЗпП України, в розмірі 3200,00 грн.

Вiдповiдно до ст.97 Кодексу законiв про працю України, конкретнi розмiри окладiв встановлюються власником самостійно у колективному договорi з дотриманням норм i гарантiй, передбачених законодавством.

Згiдно з п.3.6 Колективного договору ПП "Науково-виробнича фірма СВК" конкретнi розмiри посадових окладiв визначаються в межах коштів на оплату працi у вiдповiдностi з професійною квалiфiкацiєю працiвникiв, складністю та умовами їх роботи i встановлюється в кожному окремому випадку трудовим договором (контрактом) з працівником.

Слід зазначити, що посадовий оклад узгоджується мiж працівником та роботодавцем в залежностi вiд професійних навичок працівника, освiти, узгоджених трудових обов'язків та обсягу виконуваноi роботи, у зв'язку з чим, оклади працiвникiв однакового пiдроздiлу за класифікатором професій відрізняються, а різних пiдроздiлiв можуть бути однаковi.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" №413 від 17.06.2015 року встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

Вищезазначена постанова не встановлює заборони надсилати повідомлення про прийняття працівника на роботу в день оформлення з ним трудового договору, або обов'язку роботодавця робити це завчасно. Єдиним критерієм є надіслання такого повідомлення до фактичного допуску працівника до роботи.

Слід зазначити, що саме направлення до територіального органу Державної фіскальної служби повідомлення про прийняття на роботу працівника у день його прийняття, не може свідчити про наявність порушення вимог законодавства про працю, в тому числі ч. 3 ст.24 КЗпП, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" №413 від 17.06.2015 року формою такого повідомлення зазначається лише дата укладення трудового договору та дата надсилання повідомлення про його укладення, зазначення часу не передбачено.

Крім того, під час перевірки відповідачем не був встановлений час відправлення позивачем повідомлення податкового органу щодо прийняття працівників на роботу, а лише встановлено час, коли зазначене повідомлення отримано контролюючим органом, а відповідно до діючого законодавства, дата та час направлення повідомлення рахується з моменту його направлення.

З матеріалів справи встановлено, що на пiдприємствi дiє колективний договір, який укладений мiж трудовим колективом Приватного підприємства "Науково-виробничої фірми СВК" та роботодавцем - директором ОСОБА_33, яким передбачено взаємнi зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економiчних відносин.

Вiдповiдно до ч.2 ст.9 Закону України "Про колективнi договори та угоди", колективний договір, угода набирають чинностi з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорi. Даний договір був підписаний представником трудового колективу 20.12.2010 року.

В свою чергу вiдсутнiсть реєстрацiї не позбавляє трудовий колектив та роботодавця обов'язку виконання взаємних зобов'язань.

Крім того, вказаним Законом передбачено відповідальність за порушення і невиконання колективного договору, при цьому, посилання на окрему відповідальність, яка міститься в інших нормативно - правових актах відсутня.

Таким чином, відповідальність за відсутність повідомчої реєстрації колективного договору чинним законодавством України не передбачено.

Також, в вищезазначеній постановi про накладення штрафу вiдповiдач зазначає щодо затримок у виплатi заробiтної плати у 2015-2016 роках, проти чого позивач не заперечував.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, жодна iз затримок не тривала більше мiсяця, а отже застосування фінансових санкцій за вказаний вид порушень не передбачено чинним законодавством України.

Винятком є спеціальна норма, яка передбачає фінансову вiдповiдальнiсть за затримку виплати заробiтної плати ( абз. 3 ч.2 ст. 265 КЗпП України), а саме: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один мiсяць.

Відповідно до п. 2.5. Iнструкцiї про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої Наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстицiї України та Мiнiстерства соціального захисту населення України № 58 вiд 29.07.1993 року, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Проте, чинне законодавство України не включає в себе відповідальність за порушення ведення особових карток.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці", роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Змiна посадових окладiв працiвника змiнюється наказом директора пiдприємства, про що працiвникiв повiдомляють пiд пiдпис. В подальшому розмiр окладу вiдображається в штатному розписi, який готується особою, вiдповiдальною за ведення кадрових питань.

Позивач зазначив, що наказами по пiдприємству працiвникам були встановленi вiдповiднi посадовi оклади, про що працiвники повiдомленi пiд пiдпис. Однак, вiдповiдальний за ведення кадрових питань не внiс вiдповiднi змiни до штатних розписiв, у зв'язку з чим невiдповiднiсть посадових окладiв штатних розписiв фактично нарахованої заробiтної плати є технiчною помилкою, а не недорахуванням в заробiтнiй платi працiвникам.

Пiдтвердженням вказаного свiдчать звiти, якi надавалися до ДФС за перевiрений перiод, тому штатнi розписи, якi були оглянутi пiд час перевiрки не вiдповiдають дiйсним обставинам дiяльностi пiдприємства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що застосування фінансових санкцій за вищевказані види порушень не відповідає вимогам законодавства, а отже прийнята постанова №81/4.1-11/261 від 29.03.2017 року про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо постанови № 81/4.1-11/262 вiд 29.03.2017 року, якою накладено штраф в сумі 9600,00 грн. за не нарахування заробiтної плати за виконану роботу працівниками за фактично відпрацьований час, передбачений ч.1 ст. 94, ч. 1,2,4 ст. 95 КЗпП України, ч. 1 ст. 1, ч. 1,2 ст. 3 Закону України "Про оплату працi" слід зазначити наступне.

Представник позивача пояснив, що під час звільнення, вказаним у постанові, працівникам повідомлялось про необхідність звернення до каси підприємства за отриманням остаточного розрахунку, однак особи так і не звертались в день звільнення.

Остаточний розрахунок з вказаними особами відбувся під час додаткового виклику до ПП "Науково-виробнича фірма СВК", що підтверджується відповідними касовими ордерами та відсутністю будь-яких зауважень чи скарг від вказаних працівників.

Друге порушення, що вказане у постанові, позивач пояснив, як технічну помилку вiдповiдального за ведення кадрових питань, а не недостовірний облiк на витрати в оплатi працi, на підтвердження вказаного надано звiти до ДФС за перевiрений період. Таким чином, штатнi розписи, якi були оглянутi пiд час перевiрки без урахування звітів ДФС на думку суду, не вiдповiдають дійсним обставинам дiяльностi позивача, що призвело до помилкових висновків.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з твердженням про відсутність порушень, за які нараховано санкції вказаною постановою.

Щодо постанови №81/4.1-11/263 від 29.03.2017 року відповідно до якої на Приватне підприємство "Науково - виробнича фірма СВК" за порушення вимог ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, накладено штраф у розмірі 384000,00 грн, слід зазначити наступне.

Позивач не заперечує щодо виявлених порушень стосовно не нарахування компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_6 у кількості 3 днів, при цьому санкція нарахована у вказаній постанові за порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходiв населення, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок).

Так, абз. 2 п. 1-1 Порядку iндексацiя грошових доходiв населення проводиться у разi, коли величина iндексу споживчих цiн перевищила порiг iндексацiї, який встановлюється в розмiрi 103 вiдсотка.

Згідно з п. 5 Порядку передбачено, що проведення iндексацiї може замiнюватися механiзмом пiдвищення доходiв працiвникiв випереджаючим шляхом. У разi пiдвищення грошових доходiв населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рiвня iнфляцiї базовим мiсяцем вважається мiсяць, у якому мало мiсце таке пiдвищення. Для проведення подальшої iндексацiї або здiйснення чергового пiдвищення доходiв випереджаючим шляхом обчислення iндексу споживчих цiн здiйснюється наростаючим пiдсумкам починаючи з наступного за базовим мiсяцем.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Відповідно до наказу по пiдприємтсву "Про встановлення заробiтної плати" № 110 вiд 30.12.2015 року ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_34, ОСОБА_27, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_30, ОСОБА_42, ОСОБА_32 з 01.01.2016 року встановлений посадовий оклад в розмiрi 1900,00 грн. кожному iз вказаних працiвникiв. За перiод сiчень-березень 2016 року iндекс споживчих цiн склав 99,6 вiдсоткiв та не перевищив 103 вiдсотки, як зазначено в п. 1-1 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що пiдвищення заробiтної плати вiдбулось з 01.04.2016 року вiдповiдно до наказу № 5/1 вiд 31.03.2016 року, у зв'язку з чим посадовий оклад становив 1950,00 грн. кожному iз вказаних працiвникiв. Тобто, вiдбулось пiдвищення заробiтної плати на 50 грн. з врахуванням індексації.

Таким чином, вiдповiдно до п. 5 Порядку в подальшому базовим мiсяцем для визначення iндексацiї повинен використовуватись квiтень 2016 року. Згiдно наказу № 10/1 вiд 30.06.2016 року з 01.07.2016 року посадовий оклад складає 2000,00 грн. кожному iз вказаних працiвникiв, тобто базовий мiсяць на подальший перiод-липень2016 року. За перiод квiтень-червень 2016 року iндекс споживчих цiн склав 100,1 вiдсоткiв, що також не перевищує встановлену межу в 103 вiдсотки.

Чергове пiдвищення було здiйснено з жовтня 2016 року згiдно наказу № 13/1 вiд 30.09.2016 року, посадовий оклад склав 2050,00грн. кожному iз вказаних працiвникiв. За перiод липень-вересень 2016 року iндекс споживчих цiн склав 99,7 вiдсоткiв, тобто не перевищив встановлену межу.

Проте, вiдповiдачем в Актi перевірки було вказано, що в груднi не була нарахована та не виплачена iндексацiя у розмiрi 18,80 грн., посилаючись на базовий мiсяць липень2016 року, а не жовтень 2016 року, як мiсяць пiдвищення доходу.

Колегія суддів погоджується з тим, що вказане твердження вiдповiдача суперечить абз. 2 п. 5 Порядку та не може вважатись порушенням законодавства про працю.

Що стосується ОСОБА_23 слід зазначити, що особа була звiльнена за власним бажанням з 31 серпня 2016 року, що пiдтверджується наказом №0- вiд 31.08.2016 року, а отже у груднi 2016 року йому взагалi не могла нараховуватись iндексацiя.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/261, від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/262 та від 29.03.2017 року № 81/4.1-11/263 про накладення штрафів за правопорушення законодавства про працю щодо Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" та припис №81/4.1-11-59 від 10.03.2017 року, винесені з порушенням норм чинного законодавства, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №804/2342/17 за позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, скасування припису та постанов про накладення штрафу - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 вересня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 28 вересня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва