Справа № 802/347/17-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/347/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

20 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Клюс Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника відділу поліції Іллінецького району Ковтуна О.М. про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення за вих. №80611/210/01 від 29.10.2016 р. за підписом начальника відділу поліції Ковтуна О.М.; зобов`язати начальника відділу поліції Ковтуна О.М. письмово повідомити і ознайомити її із доказами, які є у відділенні поліції в обгрунтування рішення №189-3, прийнятого 11.06.2004 р.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 жовтня 2016 року позивач звернулась до начальника Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області із заявою, в якій просила повідомити та ознайомити із доказами в обґрунтування рішення за вих. №189-3 від 11.06.2004 р. начальника відділу міліції Ковтуна О.М., і в обґрунтування вимог керівництва відділу міліції у період 2004-2010 рр. вирішити питання з громадянством України та отримати посвідчення особистості в посольстві Республіка Білорусь.

За результатами розгляду звернення позивача, відповідачем проведено перевірку фактів викладених позивачем у заяві, відібрано пояснення та сформовано висновок від 29.10.2016 р. З даного висновку встановлено, що 24 жовтня 2016 року до чергової частини Іллінецького відділення поліції надійшло повідомлення позивача про те, що остання хоче отримати копію архівних матеріалів із Іллінецького ВП, зокрема копію рішення по її зверненню до Іллінецького РВ УМВС у Вінницькій області в 2004 році.

Також, із висновку від 29.10.2016 р. встановлено, що під час опитування позивача стало відомо, що вона має паспорт громадянина України, окрім того остання вказала, що їй не надійшла відповідь із Іллінецького районного відділу міліції відповідно до заяви з приводу отримання громадянства у 2004 році.

29.10.2016 р. начальником Іллінецького відділення поліції Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області Ковтуном О.М. надано відповідь за вих. №80611/210/01-2016 щодо звернення позивача з якого слідує, що архівні матеріали по зверненню позивача до Іллінецького районного відділу міліції у 2004 році знищені згідно із нормативними документами.

Також, згідно відповіді вказано, що на основі зібраних матеріалів складено висновок із яким позивач може ознайомитись в секретаріаті Іллінецького відділення поліції.

Позивач не погоджуючись із відповіддю №80611/210/01-2016 від 29.10.2016 р. та, розцінюючи це як рішення начальника Іллінецького відділення поліції Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області Ковтуна О.М., звернулась до суду із його оскарженням.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Згідно вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У розумінні положень КАСУ під рішеннями розуміється як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Нормативно-правові акти поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і призначено для неодноразового застосування щодо цього кола осіб. Правові акти індивідуальної дії - рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або, які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування норм права, а також стосуються прав свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин.

Оскаржений лист за вих. №№80611/210/01-2016 від 29.10.2016 р. начальника Іллінецького відділення поліції Гайсинського ВП ГУПН у Вінницькій області Ковтуна О.М., не є правовим актом індивідуальної дії у сфері публічно - правових відносин, а тому не має ознак рішення у розумінні КАС України. Відтак, в рамках даної адміністративної справи судом оцінюються дії відповідача на предмет дотримання своїх повноважень при розгляді звернення позивача в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Так, у відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

За змістом ст. 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

В силу ст. 5 Закону, письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного звязку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби звязку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, до начальника Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУ національної поліції у Вінницькій області із письмовим звернення 21.10.2016 звернулась позивач, з проханням повідомити та ознайомити із доказами в обґрунтування рішення за вих. №189-3 від 11.06.2004 р. начальника відділу міліції Марухно В. П., а також в обґрунтування вимог керівництва відділу міліції у період 2004-2010р. щодо вирішення питання з громадянством України та отримання посвідчення особистості в посольстві Республіки Білорусі.

Вимогами ст. 18 Закону встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Статтею 15 Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Водночас, за результатами вказаного звернення, відповідачем надано позивачу відповідь за вих. №80611/210/01-2016 від 29.10.2016 р., в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

Також, з висновку від 29.10.2016 року про результати розгляду повідомлення позивача встановлено, що останню було опитано та встановлено, що позивач має паспорт громадянина України, який вона пред'явила та є громадянкою України. При цьому, позивач вказала, що їй не надійшла відповідь із Іллінецького районного відділу міліції, куди вона зверталась із заявою з приводу свого громадянства в 2004 році.

Під час розгляду звернення позивачу було повідомлено про те, що архівні матеріали за 2004 рік по зверненню громадян згідно закону знищені. Також, з висновку слідує, що за розглядом звернення позивача факти викладені в ньому не знайшли свого підтвердження.

Крім того, за вих. №80611/210/01-2016 від 29.10.2016 року позивачу було повідомлено, що архівні матеріали по зверненню позивача до Іллінецького районного відділу міліції у 2004 році знищені згідно із нормативними документами, а також на основі зібраних матеріалів складено висновок від 29.10.2016 р., з яким позивач має можливість ознайомитись в секретаріаті Іллінецького відділення поліції.

Так само, до суду надано копію акту про знищення архівних матеріалів по зверненню громадян за 2004 рік, з якого слідує, що архівні матеріали по зверненнях громадян до Іллінецького районного відділу міліції за період 2004 року знищені у відповідності до положень законодавства.

Відтак, відповідачем в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян" запрошено позивача до Іллінецького відділення Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо розгляду звернення останньої та в межах одного місяця розглянуто заяву позивача, за результатами якої останню повідомлено про наслідки розгляду, а тому в діях відповідача не встановлено порушень щодо наданої відповіді за вих. №80611/210/01-2016 від 29.10.2016 року.

Що стосується посилань позивача на ту обставину, що у неї неправомірно керівництвом Іллінецького відділу міліції у період 2004-2010 вимагали вирішити питання з громадянством України та отримати посвідчення особистості в посольстві Республіка Білорусь, то слід зазначити наступне.

В матеріалах справи міститься ксерокопія листа від 11.06.2004 року за підписом начальника Іллінецького РВ УМВС, яким надана відповідь на звернення позивача по питанню документування паспортом громадянина України.

Інших листів, що б свідчили про звернення позивача до Іллінецького РВ УМВС позивачем не надано.

При цьому, в матеріалах справи містяться ксерокопії листів, наданих позивачем, за підписом начальника ВГІРФО України у Вінницькій області від 08.07.2005 р., начальника УВС МВС Республіки Білорусії від 15.08.2005 р., заступника начальника Департаменту МВС Республіки Білорусії від 05.05.2007 р., начальника управління МВС Республіки Білорусії від 06.11.2008 р.

За таких обставин оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 вересня 2017 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.