Справа № 756/14224/15-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2017 року № 756/14224/15-а

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому з урахуванням змінених та доповнених позовних вимог, просив визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо:

- відмови в ознайомленні всіх працівників органів прокуратури України, яким надавався для ознайомлення наказ колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 04.12.2014 № 9-дц про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015, якою визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Генерального прокурора України № 9-дц від 04.12.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з метою відновлення ділової репутації серед працівників прокуратури;

- відмови в проведенні перерахунку всіх виплат за період проходження служби в органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 та при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, розмір яких зменшився внаслідок невиплати ОСОБА_1 премії в грудні 2014 року через незаконне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого йому не нараховано премію за грудень 2014 року, яка повинна бути врахована при всіх подальших розрахунках, у яких застосувався показник середньої заробітної плати, порушення вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 при нарахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку в березні 2015 року та виплаті ОСОБА_1 грошових коштів, які отримано позивачем у меншому розмірі у зв'язку із вказаними незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю Генеральної прокуратури України (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у січні 2105 року, матеріальна допомога на оздоровлення у березні 2015 року, грошові кошти на щорічну оплачувану відпустку у березні 2015 року, грошові кошти за невикористані відпустки, розрахунки при звільненні на пенсію та інші виплати);

- відмови в проведенні розрахунку та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, згідно з вимогами ч. 15 ст. 50і Закону України «Про прокуратуру» 1991 року в редакції Законів України № 2171-III від 21.12.2000, № 2663-ІІІ від 12.07.2001, № 2922-111 від 10.01.2002, № 2981-III від 17.01.2002, № 743-IV від 15.05.2003, № 762-IV від 15.05.2003, № 1130-IV від 11.07.2003, № 2105-IV від 21.10.2004, № 2267-IV від 17.12.2004, № 2377-IV від 20.01.2005, № 3108-IV від 17.11.2005, № 3314-ІV від 11.01.2006, № 489-V від 19.12.2006, № 1014-V від 11.05.2007, № 502-VI (502-17) від 04.09.2008, № 2389-VI (2389-17) від 01.07.2010, № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010 № 2592-VI (2592-17) від 07.10.2010, № 2756-VI (2756-17) від 02.12.2010, № 2889-VI (2889-17) від 23.12.2010, яка діяла на момент призначення пенсії на підставі цього Закону, ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, в останній редакції, яка діяла до 01.04.2014, відповідно до рапорту Позивача від 18.03.2015 року.

2. Зобов'язати Генеральну прокуратуру України у зв'язку із незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю:

- ознайомити всіх працівників органів прокуратури України, яким надавався для ознайомлення наказ колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 04.12.2014 № 9-дц про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року, якою визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Генерального прокурора України № 9-дц від 04.12.2014 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

- Провести перерахунок всіх виплат за період проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 та при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, розмір яких зменшився у зв'язку з невиплатою у грудні 2014 року премії внаслідок незаконного про притягнення до дисциплінарної відповідальності, порушення вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 при наданні матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у чергову оплачувану відпустку в березні 2015 року:

- розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, яка виплачувалась працівникам Генеральної прокуратури України в січні 2015 року з урахуванням нарахованої Позивачу у вересні 2015 року премії за грудень 2014 року, яка не була йому нарахована та виплачена через незаконні дії Генеральної прокуратури України - незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- розміру всіх виплат за період проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури України з грудня 2014 по 31.03.2015, у тому числі виплат на щорічну оплачувану відпустку у березні 2015 року, розмір яких зменшено внаслідок невиплати премії у грудні 2014 року через незаконні дії Генеральної прокуратури України - незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, з урахуванням нарахованої у вересні 2015 року премії за грудень 2014 року і всіх інших виплат, у яких вона повинна була враховуватись з її врахуванням;

- розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, нарахованої позивачу при виході у чергову оплачувану відпустку в березні 2015 року відповідно до вимог пп. «з» п. 2 Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 з урахуванням виплачених премій за січень-лютий 2015 року;

- розміру всіх інших виплат за період проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури України з грудня 2014 по 31.03.2015, розмір яких зменшено внаслідок невиплати премії у грудні 2014 року через незаконні дії Генеральної прокуратури України - незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, порушення вимог пп. «з» п. 2 Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77;

- розміру компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки та інших виплат, що нараховано ОСОБА_1 при звільненні на пенсію в березні 2015 року з урахуванням всіх виплат за період проходження служби в органах прокуратури України з грудня 2014 року по 31.03.2015 року в повному розмірі, суми, яких було зменшено, внаслідок незаконних дій Генеральної прокуратури України - незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, що потягнуло за собою не нарахування та невиплату премії за грудень 2014 року, порушення вимог пп. «з» п. 2 Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, недоотримані у зв'язку з цим під час проходження служби в органах прокуратури України з грудня 2014 року по 31.03.2015 та при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію.

3) Зобов'язати Генеральну прокуратуру України у зв'язку із незаконними її рішеннями, діями та бездіяльністю врахувати для обчислення розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії в порядку ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року та відобразити при видачі довідки про заробіток для проведення перерахунку пенсії:

- виплачену у вересні 2015 року премію за грудень 2014 року - до заробітку за грудень 2014 року;

- повний розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань після перерахунку з урахуванням премії за рік - до заробітку за січень 2015 року;

- повний розмір матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку у березні 2015 року після перерахунку згідно з вимогами пп. «з» п. 2 Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 з урахуванням премій за січень-лютий 2015 року - до заробітку за березень 2015 року;

- повний розмір виплат на чергову оплачувану відпустку у березні 2015 року після перерахунку з урахуванням нарахованої у вересні 2015 року премії за грудень 2014 року і всіх інших виплат, у яких вона повинна була враховуватись з її врахуванням, - до заробітку за березень 2015 року;

- повний розмір всіх інших виплат за період проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури України з грудня 2014 року по 31.03.2015, розмір яких зменшився внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності та порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268, Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 після перерахунку - до заробітку за відповідний період роботи;

- повний розмір виплат за невикористані відпустки та інших виплат при звільнені у зв'язку з виходом на пенсію після перерахунку з урахуванням всіх виплат за період проходження позивачем служби в органах прокуратури України з грудня 2014 року по 31.03.2015 в повному розмірі, суми, яких було зменшено, внаслідок незаконних дій Генеральної прокуратури України - незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, що потягнуло за собою не нарахування та невиплату премії за грудень 2014 року, порушення вимог пп. «з» п. 2 Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77, - до заробітку за березень 2015 року.

4) Провести розрахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, згідно з вимогами ч. 15 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року в редакції Законів України № 2171- III від 21.12.2000, № 2663-ІІІ від 12.07.2001, № 2922-ІІІ від 10.01.2002, № 2981-III від 17.01.2002, № 743-IV від 15.05.2003, № 762-IV від 15.05.2003, № 1130-IV від 11.07.2003, № 2105-IV від 21.10.2004, № 2267-IV від 17.12.2004, № 2377-IV від 20.01.2005, № 3108-IV від 17.11.2005, № 3314-IV від 11.01.2006, № 489-V від 19.12.2006, № 1014-V від 11.05.2007, № 502-VI (502-17) від 04.09.2008, № 2389-VI (2389-17) від 01.07.2010, № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010 № 2592-VI (2592-17) від 07.10.2010, № 2756-VI (2756-17) від 02.12.2010, № 2889-VI (2889-17) від 23.12.2010, яка діяла на момент призначення пенсії на підставі цього Закону, ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, в останній редакції, яка діяла до 01.04.2014, відповідно до рапорту позивача від 18.03.2015 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05.11.2015 року (суддя Луценко О.М.) відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26.01.2016 року справу направлено для розгляду за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2016 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом Генерального прокурора України від 04.12.2014 року №9-дц позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Генерального прокурора України №9-дц від 04.12.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначає позивач, з Наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності після його винесення, відповідно до ст.. 13 Дисциплінарного статуту прокуратури України, ознайомлено всіх працівників центрального апарату Генеральної прокуратури України, що завдало шкоди честі, гідності та підірвало ділову репутацію позивача серед працівників прокуратури України.

Крім того, позивач вказує й на те, що йому не було нараховано та виплачено премію за грудень 2014 року через незаконне накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у зв'язку з чим йому та його сім'ї було заподіяно майнову шкоду.

Невиплата премії позивачу у грудні 2014 року, внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, на думку позивача, потягнула за собою зменшення розміру середньомісячної заробітної плати, яка застосовувалась при розрахунку подальших виплат під час проходження ним служби в органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 року та при звільнення на пенсію за вислугою років, та як наслідок розмір всіх цих виплат значно зменшився.

Позивач вважає, що вищевикладене ним завдало йому та його сім'ї матеріальної (майнової) шкоди у вигляді неотримання достатньо значних сум грошових коштів та, як наслідок, зменшення його та його сім'ї майнового статку.

Також, як зазначає позивач у своєму позові, 02.09.2015 року він звернувся до Генеральної прокуратури України з вимогою приєднати до його особової справи копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року, ознайомити з її змістом всіх працівників прокуратури. Яких було ознайомлено з наказом від 04.12.2014 року № 9-дц про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; провести розрахунок та виплатити йому премію за грудень 2014 року, провести перерахунок всіх виплат за період проходження позивачем служби в органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 року та виплатити грошові кошти, які отримано у меншому розмірі у зв'язку із невиплатою премії за грудень 2014 року та зменшених у зв'язку з цим подальших виплат (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у січні 2105 року, матеріальна допомога на оздоровлення у березні 2015 року, грошові кошти за невикористані відпустки, розрахунки при звільненні та інші виплати).

07 жовтня 2015 року, як вказано у позові, Відповідачем Позивачу було надано відповідь, відповідно до якої повідомлено, що копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року долучено до матеріалів особової справи ОСОБА_1; Наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 року №09-дц скасовано п. 2 наказу заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури від 26.12.2014 року № 2980ц у частині невиплати премії за грудень 2014 року.

Також, позивач вказує, що у касі Генеральної прокуратури України йому виплачено премію за грудень 2014 року.

У зв'язку з чим, як зазначає позивач, його вимоги відповідачем виконані частково, а саме працівників органів прокуратури України, яким надавався Наказ №9-дц від 04.12.2014 року для ознайомлення, не ознайомлено з постановою суду від 02.07.2015 року з метою захисту його честі, гідності та поновлення його ділової репутації.

Крім того, позивач вказує, що йому відмовлено у проведенні перерахунку всіх виплат за період проходження ним служби у органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 року та при звільненні на пенсію за вислугою років та виплаті грошових коштів, які ним отримані у меншому розмірі у зв'язку з невиплатою премії за грудень 2014 року та зменшенням подальших виплат.

На думку позивача, невиплата йому премії у грудні 2014 року знизила розмір його середньомісячної заробітної плати, як при обчисленні її за два місяці, так і при обчисленні за 12 місяців роботи.

Зокрема, у січні 2015 року усім працівникам центрального апарату Генеральної прокуратури України виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, тобто, як зазначає позивач, при нарахуванні йому матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у січні 2015 року, до уваги приймався розмір середньої заробітної плати, виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, тобто за листопад - грудень 2014 року.

Крім того, позивач у своєму позові вказує, що у березні 2015 року він перебував у щорічній оплачуваній відпустці. Розрахунок грошових виплат на відпустку, на думку позивача, повинен був провадитись, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю настання відпустки, тобто відповідачем при нарахуванні та виплаті цієї суми не було враховано премію за грудень 2014 року.

Також, у позові зазначено, що під час проходження служби в органах прокуратури на час звільнення у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, позивачем не було використано більше 200 днів щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, позивач вважає, що у зв'язку з невиплатою у грудні 2014 року, розмір його заробітку для нарахування грошових виплат компенсації за невикористані відпустки зменшився, оскільки премія не була врахована, а також оскільки враховувалися інші виплати за період з грудень 2014 року по лютий 2015 року, розмір яких зменшився у зв'язку з невиплатою позивачу премії у грудні 2014 року.

Крім того, при виході у щорічну оплачувану відпустку у березні 2015 року, матеріальна допомога на оздоровлення позивачу, як він вказує у позові, нарахована не у розмірі середньомісячного заробітку, а у розмірі суми посадового окладу, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років та надбавки за ОВЗ, тобто до розрахунку середньомісячного заробітку не включено премії за січень - лютий 2015 року. чим зменшено розмір матеріальної допомоги на суму премії за січень - лютий 2015 року поділену на число відпрацьованих робочих днів за період січня - лютого 2015 року та помножену на 2 кількість робочих днів у січні - лютому 2015 року, чим завдано позивачу матеріальної шкоди.

Також, позивач вказує й на той факт, що у зв'язку з невиплатою у грудні 2014 року премії зменшився розмір всіх виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 1991 року.

З 29.06.2011 року позивачу призначено пенсію за вислугою років на підставі ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції 1991 року, тобто з моменту призначення йому пенсії, як вказує позивач, він отримав право на отримання у разі виходу на пенсію за вислугою років грошової допомоги у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, одержати яку він міг лише за умов припинення роботи у зв'язку з виходом на пенсію.

Вважає невиплату йому грошової допомоги в розмірі місячного заробітку, з якого обчислено пенсію за кожний повний рік роботи в органах прокуратури відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 1991 року в редакції Законів України, яка діяла на момент призначення пенсії на підставі цього Закону, ч. 136 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року в редакції, яка діяла до 01.04.2014 року є незаконною.

Просив суд задовольнити змінені та доповнені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2016 року адміністративна справа № 756/14224/15-а прийнята до свого провадження суддею Качуром І.А. та призначена до судового розгляду.

Під час розгляду справи позивач підтримав змінені позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві та письмових додаткових поясненнях до позову.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у письмових запереченнях проти позову.

В судовому засіданні за згодою позивача, представника відповідача ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 72КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 3 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У відповідності до наданої суду копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року по адміністративній справі №826/3392/15 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про скасування наказу, судами встановлено, що відповідно до п. 1 наказу Генеральної прокуратури України №9-дц від 04 грудня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за підписом Генерального прокурора України ОСОБА_2, за неналежне виконання службових обов'язків і грубі порушення вимог кримінального процесуального законодавства України та наказів Генерального прокурора України при вирішенні питання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000134 на підставі ст.. 48 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 1 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України старшому прокурору другого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старшому раднику юстиції ОСОБА_1 оголошено догану.

У відповідності до наданої суду копії Наказу №2930ц від 26.12.2014 року Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 не виплачено премію за грудень 2014 року у зв'язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року по адміністративній справі №826/3392/15 п. 1 наказу Генерального прокурора України №9-дц від 04 грудня 2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності визнано протиправним та скасовано

У зв'язку зі скасуванням п. 1 наказу Генерального прокурора України №9-дц від 04 грудня 2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності Наказом Генеральної прокуратури України №09-дц від 23.09.2015 року скасовано п. 2 наказу заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури від 26.12.2014 №2980дц в частині не виплати премії за грудень 2014 року ОСОБА_1.

Як вбачається з наданої суду копії заяви ОСОБА_1 від 02.09.2015 року останній звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_3 з проханням приєднати до його особової справи копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року; ознайомити всіх працівників органів прокуратури України, яким надавався для ознайомлення наказ колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 04.12.2014 №9-дц про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року по адміністративній справі №826/3392/15, якою п. 1 наказу Генерального прокурора України №9-дц від 04 грудня 2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності визнано протиправним та скасовано.

Листом від 01.10.2015 року №11/1-27276-15 Позивача повідомлено про те, що копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року по адміністративній справі №826/3392/15 долучена до матеріалів особової справи позивача.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо відмови в ознайомленні всіх працівників органів прокуратури України, яким надавався для ознайомлення наказ колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 04.12.2014 № 9-дц про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015, якою визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Генерального прокурора України № 9-дц від 04.12.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з метою відновлення ділової репутації позивача серед працівників прокуратури та зобов'язати відповідача ознайомити всіх працівників органів прокуратури України яким надавався для ознайомлення наказ колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 04.12.2014 № 9-дц про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року, якою визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Генерального прокурора України № 9-дц від 04.12.2014 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, в обґрунтування вказаних позовних вимог позивача посилається на ст. ст. 201,275,277 ЦК України, а саме:

Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

У відповідності до вимог ст.. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Статтею 277 ЦК України визначає порядок спростування недостовірної інформації та встановлює ознаки недостовірності інформації, які можуть бути спростовані.

При цьому, згідно з ст. 13 Дисциплінарного статуту прокуратури України про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ прокурора, який оголошується працівнику під розписку. Копія наказу додається до особової справи. З наказом можуть бути ознайомлені працівники відповідної прокуратури. Накази Генерального прокурора України, в необхідних випадках, доводяться до відома особового складу органів прокуратури України.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносини в сфері відносин публічної служби, тобто при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідач керувався нормами Дисциплінарного статуту прокуратури України, позивач скористався своїм правом та оскаржив у судовому порядку наказ, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Суд звертає увагу на той факт, що діючим законодавством не передбачено ознайомлення працівників прокуратури з судовими рішеннями, якими скасовані накази прокурора про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого працівника.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на норми цивільного законодавства, зокрема, щодо спростування недостовірної інформації, оскільки винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а в подальшому його скасування в судовому порядку не є поширенням недостовірної інформації.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що між сторонами виник спір в сфері проходження публічної служби, а не в рамках захисту порушених особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством.

Тому, суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Наказом Генерального прокурора України №470ц від 23.03.2015 року старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора другого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, у сфері транспорту та у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 31 березня 2015 року за власним бажанням (ст.. 38 КЗпП України) у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У відповідності до наданої суду копії відомості на виплату грошей №76 за другу половину вересня 2015 року, ОСОБА_1 30.09.2015 року виплачено 9956,35 грн. вказані грошові кошти є нарахованою на підставі Наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 року №09-дц премією за грудень 2014 року.

Пунктом 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що вказану премію за грудень 2014 року нараховано та виплачено ОСОБА_1 у вересні 2015 року, вона не може бути включена у заробіток грудня 2014 року для обчислення виплат, які проводилися, виходячи із середньої заробітної плати, здійснених у січні - березні 2015 року.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що наказ від 23.09.2015 року № 09-дц, яким скасовано п. 2 наказу заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури від 26.12.2014 року №2980-ц в частині невиплати позивачу премії за грудень 2014 року, повертає правовідносини щодо нарахування премії до стану 26.12.2014 року, тобто до моменту, коли премія була виплачена усім працівникам Генеральної прокуратури України, оскільки діючим законодавством України не передбачено зворотної дії закону в цій частині, а тому підстав для проведення перерахунку всіх виплат за період з грудня 2014 року по березень 2015 року у Генеральної прокуратури України не було.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року №268 та Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 року №77, оскільки вказані нормативно - правові акти не регулюють оплату праці працівників прокуратури, структура та умови оплати праці працівників органів прокуратури врегульована Постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Крім того, у відповідності до пп. 3 п. 2 Постанови КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» керівникам органів прокуратури надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

З наданої суду копії Наказу №397-вп від 12.03.2015 року Генеральної прокуратури України вбачається, що позивачу була надана щорічна додаткова відпустка за стаж роботи в органах прокуратури тривалістю 3 календарні дні за період роботи з 04.10.2010 року до 03.10.2011 року з 18 по 20 березня 2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі фонду місячної заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення у березні 2015 року була надана ОСОБА_1 з дотриманням вимог вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України.

Також, судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав при нарахуванні та виплаті останньому матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у січні 2015 року, оскільки станом на січень 2015 року Наказ Генерального прокурора України про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності був чинним, а скасований був лише 02.07.2015 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду, тому підстав для проведення перерахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у січні 2015 року не має.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку всіх виплат за період проходження служби в органах прокуратури з грудня 2014 року по 31.03.2015 та при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, розмір яких зменшився внаслідок невиплати ОСОБА_1 премії в грудні 2014 року через незаконне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого йому не нараховано премію за грудень 2014 року, яка повинна бути врахована при всіх подальших розрахунках, у яких застосувався показник середньої заробітної плати, порушення вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», Наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 при нарахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку в березні 2015 року та виплаті ОСОБА_1 грошових коштів, які отримано позивачем у меншому розмірі у зв'язку із вказаними незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю Генеральної прокуратури України (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у січні 2105 року, матеріальна допомога на оздоровлення у березні 2015 року, грошові кошти на щорічну оплачувану відпустку у березні 2015 року, грошові кошти за невикористані відпустки, розрахунки при звільненні на пенсію та інші виплати) та зобов'язанні провести такий перерахунок є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до наданої суду копії рапорту ОСОБА_1 від 18.03.2015 року , останній просив у тому числі виплатити грошову допомогу в розмірі місячного заробітку з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, згідно з вимогами ч. 15 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року в редакції Законів України № 2171- III від 21.12.2000, № 2663-ІІІ від 12.07.2001, № 2922-ІІІ від 10.01.2002, № 2981-III від 17.01.2002, № 743-IV від 15.05.2003, № 762-IV від 15.05.2003, № 1130-IV від 11.07.2003, № 2105-IV від 21.10.2004, № 2267-IV від 17.12.2004, № 2377-IV від 20.01.2005, № 3108-IV від 17.11.2005, № 3314-IV від 11.01.2006, № 489-V від 19.12.2006, № 1014-V від 11.05.2007, № 502-VI (502-17) від 04.09.2008, № 2389-VI (2389-17) від 01.07.2010, № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010 № 2592-VI (2592-17) від 07.10.2010, № 2756-VI (2756-17) від 02.12.2010, № 2889-VI (2889-17) від 23.12.2010, яка діяла на момент призначення пенсії на підставі цього Закону.

Відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції до 01.04.2014 року Прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою

років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

В подальшому, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27.03.2014 року ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» - виключено.

Як встановлено під час розгляду даної адміністративної справи ОСОБА_1 було звільнено з органів прокуратури з 31.03.2015 року, тобто після виключення ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», тому суд приходить до висновку, що підстав для нарахування та виплати грошової допомоги, передбаченої вказаною статтею, не має.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача в тій частині, що право на отримання такої грошової допомоги він має з 29.06.2011 року, з моменту виходу на пенсію за вислугою років, оскільки з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у УПФУ в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугою років з 29.06.2011 року - довічно, тобто фактично з органів прокуратури позивач на момент виходу на пенсію за вислугою років у 2011 року звільнений не був, тому права на отримання грошової допомоги у позивача не виникло.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з вказаними позовними вимогами, оскільки відповідачем не надано, а судом не встановлено, що про порушення своїх прав в частині відмови у виплаті грошової допомоги позивач дізнався у березні 2015 року шляхом надання останньому роз'яснень з цього приводу, тому підстав для залишення вказаних позовних вимог без розгляду не має та вони підлягають вирішенню по суті.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 11,14, 69, 70, 71, 72, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур