Справа № 812/1016/17
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1016/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ірметової О.В.

при секретарі судового засідання: Поповій Н.І.

за участю:

представник позивача: Суткового А.М.

представника відповідача: Ханіної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2017, зобов'язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" (далі - Позивач, Товариство) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач 1, ГУ ДФС у Луганській області), Державної податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач 2, ДПІ у м. Сєвєродонецьку) та просив:

- визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2017;

- зобов'язати відповідача 1 та відповідача 2 прийняти рішення про списання пені за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань по орендній платі за землю за період 2014 - перше півріччя 2016 року у сумі 104709,04 грн та провести дану операцію в інтегрованій картці платника податків як переплату по платі за землю.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що 10.04.2017 було отримано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.04.2017, видане ГУ ДФС у Луганській області щодо збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності згідно пп.54.3.1 п.54.3 ст.54 та п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України та на підстав акту камеральної перевірки від 15.03.2017 №67/12-32-12-03/30421760, на загальну суму 555453,29 грн, у тому числі за податковим зобов'язанням на суму 444362,63 грн, штрафні (фінансові) санкції на суму 111090,66 грн.

Як вбачається з акту перевірки збільшення податкового зобов'язання відбулося внаслідок того, що ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» розрахував суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності відповідно до ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким передбачено звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції.

Після подання уточнюючих декларацій за 2014, 2015, 2016 роки по орендній платі за земельні ділянки Товариство замовило акт звіряння розрахунків по платі за землю. Після отримання акту звіряння з'ясувалося, що частина грошових коштів, а саме 104709,04 грн., котрі повинні обліковуватися в інтегрованій картці платника податків як переплата за землю, контролюючий орган спрямував на погашення пені за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань по орендній платі за землю за період 2014 - перше півріччя 2016 року. Товариство звернулося до Відповідача-2 з проханням списати нараховану пеню, та останній відмовив.

Крім того, позивач зазначив, що у період квітень 2014 року - червень 2016 року в силу норм чинного законодавства був звільнений від сплати орендної плати за землю, оскільки перебував у зоні проведення антитерористичної операції.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що користування землею є платним, позивач уклав договір з Сєвєродонецькою міською радою оренди землі, подавав протягом 2014 - 2016 років декларації по платі за землю. Відповідач вважає, що єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов до наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" зареєстровано в якості юридичної особи 08.04.2004, .

18 травня 2009 року між ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" (Орендар) та Сєвєродонецькою міською радою (Орендодавець) укладено договір оренди землі (а.с.7-8) відповідно до якого Орендодавець діє на підставі рішення №2985 від 19.02.2009 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,9496 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Новікова, 2-в.

Відповідно до п.9 зазначеного вище договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі та розмірі 152946,12 грн.

Відповідно до п.11 договору - орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі 12745,51 грн.

Відповідно до п.14 договору - земельна ділянка передається в оренду під комплекс будівель і споруд.

Між ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" та Сєвєродонецькою міською радою оформлено розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, грошова оцінка якої проведена на 30.04.2009 (зворотній бік а.с.9), Акт приймання-передачі об'єкта оренди земельної ділянки від 20.05.2009 (а.с.9).

Позивачем надано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- звітна за 2014 рік за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 № в сумі 197072,39 грн. (а.с.55-58);

- звітна за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 № в сумі 273492,68 грн. (а.с.69-72);

- звітна за 2016 рік за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 № в сумі 0 грн. (а.с.83-85);

- уточнююча за 2014 рік за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 №, річна сума податкового зобов'язання зменшена до 161964,97 грн. (а.с.59-62);

- уточнююча за 2014 рік за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 №, річна сума податкового зобов'язання зменшена до 46339,92 грн. (а.с.63-65);

- уточнююча за 2014 рік за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 № (а.с.66-68);

- уточнююча за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 №, річна сума податкового зобов'язання збільшена до 202294,25 грн. (а.с.73-76);

- уточнююча за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 №, річна сума податкового зобов'язання зменшена до 0 грн. (а.с.77-79);

- уточнююча за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 №, річна сума податкового зобов'язання зменшена до 0 грн. (а.с.80-82);

- уточнююча за 2016 рік за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 №, річна сума податкового зобов'язання зменшена до 163464,40 грн. (а.с.86-88).

Головним управління ДФС у Луганській області на підставі п.75.1 ст.75 у порядку ст.76 гл.8 р.ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 - 2016 роки ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології", за результатами якої складено акт №67/12-32-12-03/30421760 від 15.03.2017 (а.с.15-19).

За висновками, викладеними Відповідачем в згаданому Акті, зазначено, що перевіркою встановлено заниження ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 4444362,63 грн, у тому числі січень - грудень 2014 року - 115630,02 грн., січень - грудень 2015 року - 202300,46 грн, січень - грудень 2016 року - 126432,15 грн.

На підставі Акту, Відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми № від 03.04.2017 (а.с.11), яким встановлено порушення п.288.1 та п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, з яких: 4444362,63 грн. - за податковими зобов'язаннями; 111090,66 грн. - за штрафними санкціями.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваного повідомлення - рішення щодо визначення податкового боргу з орендної плати за землю, суд враховує наступне.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Згідно з ч.3 ст.11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, Закон № 1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно п.п.4.1.4 ст.4, п.п.56.21. ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Посилання відповідача на те, що єдиним нормативно-правовим актом, який регулює порядок нарахування та сплати податків є Податковий кодекс України, у який не було внесено відповідних змін, є недоречними.

За результатами аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що Закон №1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, його застосування повністю узгоджується з приписами податкового законодавства і не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Закон № 1669-VII) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі "Луганська область" під номером 8 зазначене м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада).

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053" зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі "Луганська область" зазначене м. Сєвєродонецьк.

Пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність:

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Таким чином, м. Сєвєродонецьк є населеним пунктом, на території якого здійснювалась антитерористична операція, а відтак, Позивач користується правом, встановленим статтею 6 Закону № 1669, щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Посилання представника відповідача на те, що згідно Закону №1669 єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, є необґрунтованим, оскільки статтею 6 Закону №1669, не вимагається отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення від плати за землю.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» (набув чинності 08.06.2016) внесено зміни до ст.6 закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тексти статей 6 і 7 викладено в такій редакції:

"Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";

"Скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції від 08.06.2016) звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, де зазначено, що Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Сєвєродонецьк не зазначено.

Таким чином, відповідно до положень Закону № 1669 достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 по 07.06.2016.

Зазначена підстава відносно Позивача була встановлена судом при розгляді даної справи, тому наявним є висновок про те, що в силу Закону №1669 Позивача протягом часу з 14.04.2014 по 07.06.2016 було звільнено від сплати орендної плати за землю в м.Сєвєродонецьку.

Право платника податків в разі самостійного виявлення помилки подати уточнюючу декларацію закріплене в ст. 50 Податкового кодексу України.

Отже, задекларовані в уточнюючих деклараціях позивача нульові показники зобов'язання з орендної плати за землю протягом періоду з травня 2014 року по квітень 2016 року відповідають вимогам Закону №1669 і свідчать про реалізацію позивачем зазначеного права.

Також, суд звертає увагу на те, що помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету, не може вважатися грошовим зобов'язанням, яке повинно обчислюватися у відповідності з вимогами податкового законодавства та містити такі обов'язкові елементи, як об'єкт та базу оподаткування. Обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобов'язання.

А відтак, подання платником уточнюючого розрахунку в порядку статті 50 Податкового кодексу України у зв'язку із самостійним виявленням помилок у показниках податкової звітності щодо суми обчисленого податку, які мали наслідком декларування надлишкових сум, не може вважатися погашенням грошового зобов'язання з огляду на об'єктивну відсутність такого.

З урахуванням цього, не можна погодитися з висновком податкового органу про збільшення Позивачу суми грошового зобов'язання у період з травня 2014 року по квітень 2016 року.

Щодо донарахування податкового зобов'язання за період січень - квітень 2014 року, червень-грудень 2016 року з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки земель за 2009 рік - 1, 059, за 2014 - 1,249, за 2015 - 1,433 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про грошову оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про грошову оцінку» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Підпунктом 271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування земельним податком нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Відповідно до положень абзацу четвертого пункту 289.2 ст.289 Податкового кодексу України коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Судом встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 у справі №К/9991/65360/12 постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року по справі № 122/3807/2012 скасовано, залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 3 серпня 2012 року.

Так, постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 3 серпня 2012 року у справі № 1227/3807/2012 визнано протиправним та скасоване рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.2011«Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка», яким було затверджено нову нормативну грошову оцінку земель міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка у складі текстового та графічних матеріалів, виконану станом на 01.01.2008 року Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «ДІПРОМІСТО».

Також судом встановлено, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 по справі №428/7176/14-а постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 квітня 2015 року скасовано. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецька науково-виробнича фірма "КРЕДО" до Сєвєродонецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішень органу місцевого самоврядування задоволений частково. Визнано нечинним рішення Сєвєродонецької міської ради від 12.06.2014 року № 3980 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка». Визнано нечинним рішення Сєвєродонецької міської ради від 25.09.2014 року № 4119 «Про внесення змін до рішення Сєвєродонецької міської ради № 3980 від 12.06.2014 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка».

Таким чином, на день проведення податковим органом камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014-2016 роки ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" відсутні рішення орану місцевого самоврядування - Сєвєродонецької міської ради, яким затверджено нормативну грошову оцінку земель населених пунктів, зокрема, міста Сєвєродонецьк. А тому у відповідача відсутнє право застосовувати кумулятивно коефіцієнт індексації грошової оцінки земель для визначення податкового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб - ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології", в силу абз.4 п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що сам акт камеральної перевірки також не містить посилання на рішення Сєвєродонецької міської ради, яким було затверджено нормативну грошову оцінку земель населених пунктів, зокрема, міста Сєвєродонецьк, або посилання на витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, які перебувають у користуванні ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології", які надають податковому органу застосувати кумулятивно коефіцієнт індексації грошової оцінки земель для визначення податкового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області № від 03.04.2017 щодо збільшення податкового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" за платежем «орендна плата з юридичних осіб» на суму 444362,63 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111090,66 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 та відповідача 2 прийняти рішення про списання пені за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань по орендній платі за землю за період 2014 - перше півріччя 2016 року у сумі 104709,04 грн та провести дану операцію в інтегрованій картці платника податків як переплату по платі за землю, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що зазначена суму пені, щодо якої заявлено вимогу про списання є складовою частиною нарахованої відповідачем суми штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням № від 03.04.2017.

Оскільки, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2017 та його скасування, після набрання законної сили рішення у даній справі, податковий орган вносить дані щодо прийнятого судового рішення до АС «Податковий блок», що є обов'язковою дією для податкового органу на виконання вимог ст.19-1 та ст.19-3 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, наявними є підстави для часткового задоволення позовних вимог.

З урахуванням вимог п. 6 ст.71 КАС України, суд розглянув справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 9931,80 грн., оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ч.3 ст.94 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області у розмірі 8331,80 грн. (а.с.2, 3).

Керуючись ст.ст. 2, 17, 71,87, 94, 158-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2017, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області № від 03.04.2017 щодо збільшення податкового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" за платежем «орендна плата з юридичних осіб» на суму 444362,63 грн (чотириста сорок чотири тисячі триста шістдесят дві гривні 63 копійки) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111090,66 грн (сто одинадцять тисяч дев'яносто гривень 66 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93400, вул. Енергетиків, 72 м. Сєвєродонецьк, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" (93400 вул. Гоголя, 16, м. Сєвєродонецьк, ) судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 8331,80 (вісім тисяч триста тридцять одна гривня 80 копійок)/

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 29 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Ірметова