Справа № 308/8113/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9702/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу представника відповідача - громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2017 року про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення у справі за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон про примусове видворення з України,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом, в якому просив на підставі ч.3 ст.29 Закоку України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства примусово видворити з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, позивач подав до суду клопотання, в якому просив затримати громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2017 року задоволено клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Затримано громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідач - громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 03 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав, тому до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон має застосовуватися реадмісія, а не процедура видворення. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2017 року громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Гута", був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки.

15 серпня 2017 року в пункті пропуску "Ужгород" Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, про що складено протокол двохсторонньої зустрічі помічника Прикордонного уповноваженого України та помічника Прикордонного уповноваженого Словацької Республіки.

За фактом порушення громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України» складено протокол про адміністративне затримання від 15 серпня 2017 року.

17 серпня 2017 року начальник відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняв рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон, мотивуючи його тим, що документи, що підтверджують законність перебування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон на території України відсутні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, та достатніх коштів для повернення до країни походження він не має.

Постановляючи ухвалу про затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон, та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.6 ст.6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

П.п.1 ч.1 ст.9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1110 від 17 липня 2003 року пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом МВС України № 141 від 29.02.2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду, зокрема, про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливе з метою забезпечення виконання постанови адміністративного суду, зокрема, про примусове видворення з України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 серпня 2017 року на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів) відповідач ОСОБА_2 Сон був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби Гута, без документів, що посвідчують його особу, що підтверджується актом про приймання-передавання особи від 15 серпня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з клопотанням про затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон у зв'язку з поданням позову про його видворення за межі України і для забезпечення такого видворення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач був прийнятий державою Україна на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, тому він не підлягає видворенню згідно зі ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та ст.183-7 КАС України, а відповідно до ст.29 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 25 вересня 2007 року, ратифікованою Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав до нього має бути застосована реадмісія.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, позивачем визначена законодавством процедура реадмісії застосована не була, тому підстави для затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України відсутні.

Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, якою в задоволенні про клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.6 ч.1 ст.199, п.п.3, 4 ч.1 ст.202, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача - громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2017 року про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення у справі № 308/8113/17 скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Сон, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 27 вересня 2017 року.