Справа № 804/5974/16
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 р. Справа № 804/5974/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з позовними вимогами згідно заяви про уточнення позовних вимог від 01.03.2017 року:
1. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Днігіропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1693-15 від 12.06.2014.
2. Скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Днігіропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 01.09.2014 №4231-25.?
3. Скасувати податкове повідомлення -рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №177- 15 від 12.05.15.
Позивач або його представник, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судові засідання неодноразово не зявлявся, поважності причин неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкликання позову не звертався.
Ухвалами суду від 20.07.2017 року вирішено здійснювати розгляд справи в письмовому провадженні у відповідності до ч.6 ст. 128 КАС України, а також замінено відповідача правонаступником Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 16.10.2007 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 року № 95/17 між ОСОБА_1 (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого, позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,2964 га за адресою: вул. Шлюзова, 123, яка зареєстрована у Державному реєстрі земель за кадастровим номером :01:620:0024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору становить 243085,72 грн. Строк дії договору 15 років згідно п.3.1. договору.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник орендної плати за землю.

Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення від 12.06.2014 року №1693-15, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 21151,41 грн. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене податкове повідомлення-рішення від 12.06.2014 року №1693-15 вручено ОСОБА_1 09.07.2014 року.

01.09.2014 року Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу №4231-25 про сплату податкового боргу в розмірі 21150,98 грн.?? Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначену вимогу від 01.09.2014 року №4231-25 вручено ОСОБА_1 30.09.2014 року.

Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено також податкове повідомлення-рішення №177-15 від 12.05.2015 року, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 34875,40 грн. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене податкове повідомлення-рішення №177-15 від 12.05.2015 вручено ОСОБА_1 27.05.2015 року, що підтверджується її особистим підписом.

Також, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №19464-1303 від 23.06.2016 року, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 51430,75 грн. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене податкове повідомлення-рішення №19464-1303 від 23.06.2016 вручено ОСОБА_1 06.07.2016 року.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю з 01 січня 2011 року - Податковим Кодексом України. При цьому статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні, є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.73, 14.147 пункту 14.1 статті 14, підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також, постійних землекористувачів. Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі, на умовах оренди.

Справляння плати за землю, в тому числі, розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі ХІІІ «Плата за землю».

Згідно статей 269, 270 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі, (яким в даному випадку виступає позивач). Об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статей 13, 48, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Однією із істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату .

Згідно статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, як визначено у пункті 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки.

За приписами пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою:

- для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

- для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Отже, з 01 січня 2011 року мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3% від їх грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином з набранням чинності Податкового кодексу України, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1пункту288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін, розмір орендної плати в жодному разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язком для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх суддів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року №21-274а14, від 21 квітня 2015 року №21-131а15.

Суд зазначає, що в обґрунтування протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату податкового зобовязання з орендної плати за землю фізичних осіб позивач посилається на порушення порядку їх надіслання, оскільки стверджує, що не отримував зазначені рішення. В той час як матеріали справи містять відмітки на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачу. Доказів про неналежність позивачу записів про отримання зазначених рішень позивач не надав. Отже, грошові зобов'язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженими, оскільки, в силу п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації.

Суд критично оцінює посилання позивача на наявність кримінального провадження, оскільки жодних обставин, встановлених вироком суду, що набрав законної сили, які стосувались би предмету спору у цій адміністративній справі, зокрема, щодо підтвердження або спростування обставин отримання позивачем оскаржуваних рішень податкового органу, справжності підпису позивача на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення цих рішень, позивачем не надано, а витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може бути належним доказом таких обставин.

Інших доводів протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги позивачем не наведено та на час винесення рішення суду не надано.

Натомість, про відсутність підстав для сплати орендної плати за землю з фізичних осіб позивач не зазначає, визначений податковим органом розмір податкового зобовязання позивач не оскаржує, доказів його своєчасної сплати суду також не надає.

В той же час, невідповідність податкового повідомлення-рішення формальним ознакам, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, та окремі порушення встановленої процедури прийняття податкового-повідомлення рішення не нівелюють факту порушення позивачем податкового законодавства та не є підставою для звільнення його від відповідальності за це порушення, а, отже, не є виключною підставою для скасування та визнання протиправним такого рішення.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. В силу пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, позивачем не доведено протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, оскільки факт порушення з боку податкового органу повинен бути доведеним певними засобами доказування.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Днігіропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1693-15 від 12.06.2014, №177- 15 від 12.05.2015, №19464-1303 від 23.06.2016 та податкової вимоги від 01.09.2014 №4231-25.?

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2