Справа № 826/19011/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2017 року № 826/19011/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононець Вадима Валерійовича,

третя особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононець В. В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. щодо визнання нікчемності банківських операцій по зарахуванню 15.06.2016 року коштів у розмірі 195 000,00 грн. на рахунок НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Євробанк», МФО 380355, який належить ОСОБА_1;

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ КБ «Євробанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, для здійснення виплати гарантованої суми відшкодування вкладів у розмірі 195 000,00 грн., які 15.06.2016 року були зараховані на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Євробанк» МФО 380355;

- зобов'язати Уповноважену осоу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в уповноваженої особи Фонду відсутні правові підстави для визнання грошового переказу нікчемним в порядку п.7 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а отже, відповідачем, в порушення норм чинного законодавства, не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що правочин, стороною якого є позивач, є нікчемним, з огляду на положення пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив.

Крім того, відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України питання щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Водночас, навіть якщо окремі норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будуть визнані Конституційним Судом України неконституційними, таке рішення не може слугувати правовою підставою для зупинення провадження у справі, оскільки правовідносини між сторонами спору існували до визнання норм вказаного Закону неконституційними та змінювали права і обов'язки сторін, породжували юридичні наслідки.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

20.02.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Євробанк» укладено договір № ZP-001204 банківського рахунку, відповідно до умов якого позивачеві відкрито банківський рахунок у гривні НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Євробанк».

15.06.2016 року на підставі платіжного доручення № 27 на рахунок позивача НОМЕР_1 надійшли грошові кошти від ТОВ «Амтек Трейд» згідно договору № 15/06 від 02.06.2016 року як попередня оплата товару у сумі 195 000,00 грн.

В той же день відбулось списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Амтек Трейд» на рахунок позивача, що підтверджується випискою банку, та були зараховані на поточний рахунок позивача, що також підтверджується банківською випискою від 30.06.2016 року.

Згідно довідки, виданою банком, № 01-14.5/2600-57 від 30.06.2016 року на рахунку позивача станом на 30.06.2016 року рахується залишок коштів в розмірі 199 488,92 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17 червня 2016 року № 73-рш «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 червня 2016 року № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю Вадиму Валерійовичу на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07 липня 2016 р. № 1183, згідно якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 року № 215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 серпня 2016 року №1523, «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Кононцю Вадиму Валерійовичу з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно.

19.08.2016 року розпочато процедуру виплати вкладникам гарантованих сум відшкодування банком-агентом АТ «Таскомбанк».

16.08.2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» з листом (зареєстрований банком за № 4146-БТ від 16.08.2016 р.) про включення його до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Листом вих. № 01-24.2/5805 від 13.09.2016 р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» повідомлено позивача, що в результаті проведеної перевірки 10.08.2016 року комісією було встановлено, що операції по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів мають ознаки нікчемних правочинів операцій, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав якщо банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Одночасно з виявленням нікчемного правочину були застосовані правові наслідки нікчемності правочину, а саме грошові кошти були повернуті їх відправнику, а отже позивач не є вкладником ПАТ КБ «Євробанк».

Не погоджуючись з такою позицією та вважаючи описані вище дії незаконними, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI, Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, як вже зазначалось вище, регулюються та визначаються Законом №4452-VI.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.12 р. № 4452- VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-УІ) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452- VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452- VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до статті 26 Закону № 4452- VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону № 4452- VI).

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.26 Закону № 4452- VI).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону № 4452- VI).

Згідно статті 27 Закону № 4452- VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно частини 1 ст.28 Закону № 4452- VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «ЄВРОБАНК» не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства КБ «ЄВРОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав проведення перевірки банківських операцій по рахунку позивача, як і не включено позивача до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені в статті 37 Закону № 4452- VI.

Так, уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій тощо.

Відповідно до статті 38 Закону № 4452- VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2016 №826 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 року за № 863/28993 (далі - Порядок), передбачено, що до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення витрат Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматися в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку.

Перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Відповідно до частини п'ятої розділу II Порядку обов'язково підлягають перевірці правочини (договори), вчинені (укладені) після прийняття постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних та/або запровадження обмежень, які відповідають одному з таких критеріїв: вчинені (укладені) в порушення обмежень, встановлених Національним банком України; вчинені (укладені) шляхом перерахування коштів з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб; вчинені (укладені) на користь третьої особи; призначенням платежу за якими було надання фінансової допомоги, повернення фінансової допомоги, надання позики, повернення позики, дарування, виконання угоди про поділ майна. Про всі випадки виявлення операцій з таким призначенням платежу Уповноважена особа Фонду повідомляє контролюючі органи не пізніше десяти робочих днів з дня виявлення таких операцій; вчинені (укладені) без фактичного внесення/отримання готівкових грошових коштів через касу банку; вчинені (укладені) без очевидної законної мети або за відсутності очевидного економічного сенсу.

Тимчасова адміністрація запроваджена 17 червня 2016 року, а 17.08.2016 року прийнято рішення про ліквідацію Банку, тобто термін проведення перевірки вкладів фізичних осіб на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду не сплинув.

З огляду на наведене, виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що ознака порушення права позивача під час подачі ним адміністративного позову була відсутня, оскільки на той час тривала перевірка, яка була вчинена в межах повноважень відповідача, а тому вимоги до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця В.В. є передчасними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-УІ вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, у розумінні спеціальної норми визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» поняття вклад розповсюджується і на правовідносини, що виникають на підставі договору Банківського вкладу (ст. 1058 ЦК України) і на правовідносини, що виникають на підставі договору Банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України).

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. ст. 7, -15 ЗУ «Про Національний банк України», ст. ст. 66, 67, 73, 75 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», та вимогами глави 12 «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України №346 від 17.08.2012 року, Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних» - ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» був віднесений до категорії проблемних.

Відповідно до п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» рішення Правління Національного банку про віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних має містити, зокрема: обмеження у діяльності банку (філії іноземного банку) (за потреби).

Названі обмеження у діяльності банку були передбачені у абз. 13 ч. 2 Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» до категорії проблемних».

Зокрема для ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» абз. 13 ч. 2 Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних» були установлені такі обмеження в його діяльності як: «не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.».

Іншими словами будь-які операції, у тому числі за договорами Банківського рахунку, які були здійсненні 15 червня 2016 року, і які призводили до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб є нікчемними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року №К/800/40534/15.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач здійснив операцію за договором Банківського рахунку саме 15 червня 2016 року, а отже даний правочин є нікчемним, так як підпадає під обмеження у діяльності банку, які встановлені відповідно до п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» та передбачені абз. 13 ч. 2 Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних».

Водночас слід зазначити, що Актом Перевірки №17 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», призначеної наказом від 21.06.2016 року №26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» від 10 серпня 2016 року (додаток: Витяг з додатку № 1 до Акту Перевірки № 17 від 10 серпня 2016 року) було встановлено, що ТОВ «АМТЕК ТРЕЙД» надіслано на рахунок позивача НОМЕР_1, грошові кошти у сумі 195 000,00 грн.

Кошти з даного рахунку за договором Банківського рахунку, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладом, на момент здійснення названої операції, за діючим законодавством, підлягали відшкодовуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, названа операція призвела до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеного до категорії проблемного, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Вчинення вищеназваного правочину щодо надходження коштів на рахунок позивача відбулося з порушенням законодавства, зокрема п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу». Відповідно до п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» рішення Правління Національного банку про віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних має містити, зокрема: обмеження у діяльності банку (філії іноземного банку) (за потреби).

Вищеназвані обмеження встановлені абз. 13 ч. 2 Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних», а саме прийнято рішення за яким ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» має: «не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Отже, правочин щодо надходження коштів від позивача на його рахунок відкритий у банку був вчинений 15.06.2016 року коли діяли вищезазначені обмеження.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу, що позивач не подає вимог ні про визнання незаконним акту перевірки № 17 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ КБ «ЄРОБАНК», призначеної наказом від 21.06.2016 року № 26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», від 10 серпня 2016 року, ні про визнання незаконним наказу №178-ОД, ні про визнання вищенаведених у даному акті нікчемних правочинів, дійсними.

Отже, предметом позову не охоплюється питання визнання незаконним акту перевірки № 17 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ КБ «ЄРОБАНК», призначеної наказом від 21.06.2016 року № 26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», від 10.08. 2016 року, ні про визнання незаконним Наказу №178-ОД, та відповідно питання правовідносин, пов'язаних з таким визнанням його незаконним.

Водночас слід зазначити, що практикою ВАСУ (справа № К/800/36214/15 від 13 січня 2016 року) дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄРОБАНК», щодо надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо позивача, як вкладника ПАТ КБ «ЄРОБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за умови чинності Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким визнано нікчемним правочин (договір) від 15 червня 2016 року між позивачем та ПАТ КБ «ЄРОБАНК», буде суперечити вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська