Справа № 132/863/15-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2017 р. м. Київ К/800/32848/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЄрьоміна А.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Калинівському районі Вінницької області, третя особа військова частина НОМЕР_1 про визнання дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії неправомірними та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду у Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_1 у Калинівському районному суді Вінницької області пред`явила позов до Управління Пенсійного фонду у Калинівському районі Вінницької області (далі УПФ у Калинівському районі), третя особа військова частина НОМЕР_1 про визнання дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Просила:
- визнати неправомірним рішення комісії УПФ у Калинівському районі щодо відмови у призначенні їй пенсії згідно із Списком № 1 Закону України Про пенсійне забезпечення;
- зобов`язати УПФ у Калинівському районі призначити та виплачувати з 25 листопада 2014 року пенсію згідно Списку № 1 Закону України Про пенсійне забезпечення;
- зобов`язати нарахувати та виплачувати підвищення (надбавки) до пенсії, що передбачені статтею 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 25 листопада 2014 року;
- допустити постанову суду до негайного виконання.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, позов задоволено.
Визнано неправомірним рішення комісії УПФ у Калинівському районі щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно Списку № 1 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Зобов`язано УПФ у Калинівському районі призначити та виплачувати

ОСОБА_1 з 25 листопада 2014 року пенсію згідно Списку № 1 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Зобов`язано нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення (надбавки) до пенсії, що передбачені статтею 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 25 листопада 2014 року.
Допущено постанову суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, УПФ у Калинівському районі подало касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову та закрити провадження у справі.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до УПФ у Калинівському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списком № 1 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Згідно з копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 з 12 жовтня 1999 року по 07 червня 2010 року вона працювала у військовій частині НОМЕР_1 на посаді складальника боєприпасів цеху складання та ремонту боєприпасів, повний робочий день, що складає 10 років 7 місяців 27 днів.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 подала до УФП в Калинівському районі пільгову довідку від 28 листопада 2014 року № 404, видану військовою частиною НОМЕР_1 . Вказаною довідкою військова частина підтвердила стаж роботи на посаді (за професією), який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Первинна атестація робочих місць за умовами праці у військовій частині, де працювала позивач, проведена 22 лютого 1995 року, чергова атестація робочих місць була здійснена 20 березня 2001 року.
УПФ у Калинівському районі відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Пенсійним органом не зараховано стаж роботи в повному обсязі у зв`язку із пропуском строку проведення військовою частиною НОМЕР_1 атестації робочих місць за умовами праці у період з 22 лютого 2000 року по 20 березня 2001 року (1 рік 28 днів), а також роботою позивача за сумісництвом з 01 по 30 квітня 2002 року (1 місяць); з 01 по 30 червня 2002 року (1 місяць); з 01 вересня 2002 року по 31 жовтня 2003 року (1 рік 2 місяці); з 01 по 30 квітня 2004 року (1 місяць); з 01 по 05 серпня 2004 року (5 днів); з 01 по 30 вересня 2004 року (1 місяць), всього: 1 рік 6 місяців 5 днів.
Загальна кількість пільгових років роботи позивача, що не була зарахована УПФ у Калинівському районі, складає 2 роки 7 місяців 3 дні.
В трудовій книжці позивача відсутні записи роботи за сумісництвом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має необхідний пільговий (спеціальний) стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що при загальному стажі шкідливої роботи 10 років 07 місяців 23 дні та виключенні з нього 2 років 7 місяців 3 днів залишається можливість врахувати при прийнятті рішення про призначення пільгової пенсії 8 років 20 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії, оскільки згідно статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення" необхідно мати не менше 7 років 6 місяців.
Водночас, суд зазначив, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням строку, передбаченого пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. У зв`язку із цим суд першої інстанції дійшов висновку, що УПФ у Калинівському районі повинно було довести, що умови праці в 2000-2001 роках суттєво змінювалися в зв`язку з чим врахувати даний стаж неможливо.
Також, приймаючи рішення, суд виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи роботи за сумісництвом.
Крім того, суд звернув увагу на те, що робота за сумісництвом передбачає, що працівник має право працювати, крім своєї основної роботи на іншій регулярній оплачуваній роботі на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час або на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.
Проте, з такою правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може погодитися, оскільки вона не ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах у справі й не відповідає вимогам чинного законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право оформляти пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки-після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок

№ 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктами 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, яка набрала чинності 21 серпня 1992 року, встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Згідно з пунктами 1-4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджуваними Мінпраці і МОЗ.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідно до пунктів 8-9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору не встановлено, чи мала позивач станом на час звернення до УПФ у Калинівському районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідний загальний стаж роботи, який встановлено пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Суди також, дійшовши висновку, що при загальному стажі шкідливої роботи 10 років 7 місяців 23 дні (набутого позивачем у період роботи з 12 жовтня 1999 року по 07 червня 2010 року на посаді складальника боєприпасів цеху складання та ремонту боєприпасів у військовій частині НОМЕР_1 ) та виключенні 2 років 7 місяців 3 днів залишається можливість врахувати при прийнятті рішення про призначення пільгової пенсії 8 років 20 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії; не врахували, що довідкою від 28 листопада 2014 року № 404, виданою військовою частиною, було підтверджено лише 7 років 10 місяців 3 дні пільгової роботи, а не 10 років 7 місяців 23 дні.
Крім того, в матеріалах справи відсутні уточнюючі довідки, документи, які підтверджують проведення на підприємстві атестації робочого місця, вищезгадана пільгова довідка військової частини, документи, що підтверджують роботу позивача за сумісництвом.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Таким чином, оскаржувані рішення судами першої та апеляційної інстанцій прийняті без повного та всебічного встановлення обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.
Допущену неповноту судового розгляду суд касаційної інстанції не має можливості усунути у зв`язку із відсутністю відповідних повноважень.
Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За правилом, встановленим частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Калинівському районі Вінницької області задовольнити частково.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Калинівському районі Вінницької області, третя особа військова частина НОМЕР_1 про визнання дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії неправомірними та зобов`язання вчинити дії, скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.
Єрьомін А.В.
Швед Е.Ю.