Справа № 817/462/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 вересня 2017 р. Р і в н е №817/462/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позову без розгляду у адміністративній справі за позовом

Державної служби України з безпеки на транспорті
доОСОБА_1 ;
про стягнення плати за проїзд,

В С Т А Н О В И В:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд у сумі 79664,995 грн.

До початку судового розгляду представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду (а.с.53-57).

Клопотання мотивоване тим, що позов поданий неналежним позивачем, оскільки, як зазначив представник відповідача, субєкт владних повноважень повинен мати достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій, і лише у випадках, коли Конституцією чи законами України встановлені судові обмеження його діяльності, він звертається до суду з позовом по суті для отримання судового дозволу. Такі звернення мають бути зумовлені необхідністю виконання покладених на нього завдань і функцій, а використовувати свої повноваження він може лише з метою, з якою це повноваження надане.

При цьому представник відповідача покликався до положень постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 "Про Державну службу України з безпеки на транспорті" зазначивши, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу, проте законом не надано право Державній службі України з безпеки на транспорті звертатись до суду за стягненням з перевізників плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у разі якщо її не внесено власником транспортного засобу.

Також, представник відповідача зазначив, що в порушення вимог частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не додав до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду за пунктом 7 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, представником відповідача зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду виходячи з того, що правопорушення виявлене 30.08.2016 та у цей же день Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області нараховано плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про стягнення якої у судовому порядку звернувся позивач. Оскільки питання поновлення строку звернення до суду позивачем не порушувалось, а відповідно до частини 4 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України такий строк поновленню не підлягає, враховуючи, що жодних доводів, які б слугували обєктивною перешкодою у період з 30.08.2016 до 28.02.2017 звернутися до суду із відповідним позовом позивач не навів, як і не подав доказів у підтвердження таких, представник відповідача стверджував про наявність підстав для залишення позову без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду.

До початку судового розгляду представник позивача подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх.№12808/17 від 12.09.2017).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив.

Відповідно до частини 3 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

Частиною 4 цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно наданої Відділом адресно-довідкової роботи Управління державної міграційної служби України в Рівненській області інформації ОСОБА_1 з 06.09.2000 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21). За цією адресою судом надсилалася рекомендованою кореспонденцією судова повістка про виклик до суду на 12.09.2017. Однак до суду повернувся поштовий конверт з позначкою установи звязку "за закінченням терміну зберігання".

Абзацом четвертим статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

За таких обставин суд вважає відповідача повідомленим про дату, час та місце судового розгляду належним чином, однак участі свого представника у судовому розгляді відповідач не забезпечив, причини суду не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, суд ухвалив розглянути клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду за відсутності сторін та їх представників.

Надаючи правової оцінки заявленому клопотанню, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пункту 16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Згідно частини 2 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 1, частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України юридичні особи (в т.ч. органи державної влади) мають адміністративну процесуальну правоздатність (здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві), а також - адміністративну процесуальну дієздатність, тобто, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові.

Пунктом 8 частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено позивача як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкта владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що на виконання наданих повноважень щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, повноважень, передбачених підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека має право звернутися до суду за вирішенням спору, повязаного з виконанням/реалізацією наданих законом повноважень.

Згідно статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суд зазначає, що звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За таких обставин, твердження представника відповідача щодо відсутності у Державної служби України з безпеки на транспорті права звернення до адміністративного суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, позбавлені правового підгрунтя, тому є надуманими.

Щодо недотримання позивачем вимог частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає таке.

Ухвалою суду від 12.05.2017 позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд було залишено без руху та надано строк для усунення позивачем недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На виконання ухвали суду від 12.05.2017 позивачем 02.06.2017 подано копію поштової квитанції від 25.02.2017 та корінця рекомендованого відправлення з повідомленням з відміткою про вручення ОСОБА_1 03.03.2017 (а.с.69).

За таких обставин вказані недоліки позовної заяви усунуті позивачем, відтак підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України на час розгляду клопотання судом відпали.

Також, суд зазначає про помилковість тверджень представника відповідача в частині пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, по закінченню встановленого даною нормою 30-денного строку для добровільної сплати перевізником плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у субєкта владних повноважень виникає право на стягнення вказаного платежу у примусовому порядку та звернення до суду з позовом.

Враховуючи те, що розрахунок від 30.08.2016 №75 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 30.08.2016 №0004927 (а.с.11), яким ОСОБА_1 нараховано плату за проїзд у розмірі 2798,12 євро, відповідачем не було оскаржено, шестимісячний строк на звернення до суду позивача почав свій відлік з 30.09.2016 та закінчився 29.03.2017.

Як встановлено судом, позовна заява була надіслана позивачем поштою та здана до устави звязку 23.03.2017, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.13), та надійшла до суду 27.03.2017, що підтверджується датою її реєстрації відділом документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярії) (а.с.3).

Частиною 9 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

За таких обставин, доводи представника відповідача у цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені в клопотанні доводи не утворюють підстав для задоволення заявленого клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, - відмовити.

Ухвала суду окремо не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Суддя Жуковська Л.А.