Справа № 761/21146/17
Суддя: Притула Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/534/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Притули Н.Г.,

при секретарі Припутневич В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
19 червня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпоряднику бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язати Київський міський військовий комісаріат подати висновок та документи розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР з 21.11.1987 року по 18.08.1989 року та є учасником бойових дій в Демократичній республіці Афганістан. 25.02.2013 року йому було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з пораненням та встановлено, що захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК.

Потім 04.02.2015 року позивачу було встановлено другу групу інвалідності з тих же причин, що також підтверджується довідкою МСЕК.

15.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та надав всі необхідні для призначення допомоги документи.

Відповідач у визначений 15 денний термін не подав зазначені документи розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України та листом від 19.05.2017 року відмовив позивачу у передачі документів на тій підставі, що позивачу була встановлена інвалідність до 01.01.2014 року, а діюче на той час законодавство не передбачало права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач не погоджується з відмовою та вважає її протиправною на тій підставі, що так як йому встановлено другу групу інвалідності 04.02.2015 року, до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок №975 та призначення такої допомоги не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності. А тому оскільки позивачу встановлено другу групу інвалідності після набрання чинності Законом України від 04.07.2012 року №5040-VІ «Про внесення змін до деяких Законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність позивача настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тому позивач вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого, законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Крім того, відповідач не виконав вимогу чинного законодавства та протягом 15 днів не подав до Міністерства оборони України висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому його бездіяльність є протиправною.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, до суду надійшли заперечення на заявлені вимоги в яких представник позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що інвалідність позивачу була встановлена не при первинному огляді, а тому підстави для направлення документів відсутні.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 21.11.1987 року по 18.05.1989 року ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та приймав участь у бойових діях.

На підставі направлення Святошинського районного у м.Києві військового комісаріату, Міське бюро судово-медичної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації 28.07.2011 року склало акт судово-медичного дослідження (обстеження) №119/В в якому зазначено, що ушкодження у вигляді рубців є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1988 році.

Центральна військово-лікарська комісія по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв на своєму засіданні, яке відбулось 10.10.2012 року (протокол №1966) встановила, що поранення ОСОБА_1 , ЗЧМТ, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися військові дії.

Після проведеного первинного огляду ОСОБА_1 , який відбувся 25.02.2013 року Голосіївська МСЕК встановила ОСОБА_1 третю групу інвалідності з 19.02.2013 року по 01.03.2015 року. Причиною встановлення інвалідності, як вбачається з копії довідки, стало поранення, ЗЧМТ, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися військові дії.

При повторному огляді ОСОБА_1 , який відбувся 04.02.2015 року, йому встановлена друга група інвалідності з 03.02.2015 року до 01.03.2017 року. Причиною встановлення інвалідності зазначено теж що і при попередньому огляді.

При наступному огляді, який відбувся 27.04.2017 року, ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності з 01.03.2017 року довічно з тих же причин.

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського міського військового комісаріату та просив прийняти копії документів, які підтверджують його статус як інваліда війни ІІ групи; направити копії вказаних документів і заяву на розгляд комісії до Департаменту фінансів МОУ для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Як вбачається до заяви ОСОБА_1 додав копії документів.

Київський міський військовий комісаріат листом від 19.05.2017 року за №1303/880 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 на тій підставі, що з 01.01.2014 року набула чинності нова редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка змінена Законом України від 04.07.2012 року №5040-VІ «Про внесення змін до деяких Законів України з питань соціального захисту військовослужбовців». На виконання вказаного Закону Урядом прийнято постанову Кабінету міністрів України від 25.12.2012 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та відповідно до вказаної постанови правом на отримання одноразової грошової допомоги є заключення медико-соціальної експертної комісії з вказаною датою первинного встановлення інвалідності, тобто з 01.01.2014 року набрання чинності Закону. Оскільки первинне встановлення 3 групи інвалідності відбулось 19.02.2013 року до набуття чинності нової редакції статті 16 згаданого Закону, то права на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не має. А також в листі роз`яснено, що особи, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги до 01.01.2014 року, виплата допомоги здійснювалась відповідно до законодавства, що діяло на день виникнення такого права, тобто відповідно до постанов кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284 та від 28.05.2008 №499 дія яких поширювалась на осіб, які звільнені з військової служби після 10 травня 2006 року. А тому норми законодавства чинного на день звільнення з військової служби позивача 18.08.1989 року та на даний час не існувало правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги.

Стаття 17 Конституції України передбачає, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п.б ч.1 ст.16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

В постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14 по справі з аналогічними правовідносинами, визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.9 ст.16-3 вищезазначеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Підпунктом 1 п.6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

При цьому, згідно п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Наведені норма не містять посилань на встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин під час первинного чи повторного огляду медико-соціальною експертною комісією.

Як вбачається з матеріалів справи, ІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду з 03.02.2015 та причиною інвалідності є поранення, ЗЧМТ, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Зазначене положення відображено також в п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України не надано до суду доказів, що позивач звертався до уповноважених органів із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги при встановленні йому інвалідності ІІІ групи 25.02.2013 та отримав її.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №21-563а14 від 10 березня 2015 року, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів звернення позивача з заявою щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги на момент встановлення йому ІІІ групи інвалідності з 19.02.2013, встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності під час повторного огляду з 03.02.2015 з підстав поранення (контузії), захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та дії в цей період постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, яка набрала чинності 24 січня 2014 року, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності у відповідності до вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до ч.6 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Пунктами 13, 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Отже, відмова Київського міського військового комісаріату з тих підстав, що позивач після проходження військової служби визнаний інвалідом другої групи після повторного проходження огляду, з причин отримання поранення (контузії) та наявності захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є протиправною, а тому заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпоряднику бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат подати висновок та документи розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні постанови може її оскаржити протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.Г.Притула