Справа № 305/421/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7134/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Рахівської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 15.03.2017року звернувся в суд з позовною заявою про визнання дій міського голови м. Рахів ОСОБА_2 про визнання дій його неправомірними. Позов мотивував тим, що 28 вересня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до відповідача про передачу йому в приватну власність земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яку він використовує понад 20 років. 28 грудня 2016 року відбулося засідання п'ятнадцятої сесії Рахівської міської ради 7-го скликання, на якій за розгляд його заяви депутати Рахівської міської ради не проголосували. 24 січня 2017 року з він знов звернувся із письмовою заявою до міського голови м.Рахів про передачу йому в приватну власність земельної ділянки в кількості 0,60 га, відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України. 17 лютого 2017 року відбулося засідання чергової сімнадцятої сесії Рахівської міської ради 7-го скликання, на якій за розгляд його заяви депутати не проголосували. ОСОБА_3 повідомила позивача про те, що відповідач їй пообіцяв, що не передасть йому дану земельну ділянку, тому що він з ним в неприязних відносинах, а всю земельну ділянку передасть їй в кількості 1 гектар. Тому вважає, що міський голова зловживаючи службовим становищем умисно порушив ЗУ "Про місцеве самоврядування", ЗУ "Про звернення громадян" та положення статей Конституції України. У зв'язку з наведеним просить визнати дії міського голови м.Рахів ОСОБА_2 неправомірними та зобов'язати його і Рахівську міську раду передати йому в приватну власність земельну ділянку в кількості 0,60 га в м.Рахів, вул. Вільшинський, 94.

Оскаржуваною постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2017 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що 28 вересня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до відповідача про передачу йому в приватну власність земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яку він використовує понад 20 років. 28 грудня 2016 року відбулося засідання п'ятнадцятої сесії Рахівської міської ради 7-го скликання, на якій розгляд його заяви депутати Рахівської міської ради не проголосували. 24 січня 2017 року він знов звернувся із письмовою заявою до міського голови м.Рахів ОСОБА_2 про передачу йому в приватну власність земельної ділянки в кількості 0,60 га, відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України. 17 лютого 2017 року відбулося засідання чергової сімнадцятої сесії Рахівської міської ради 7-го скликання, на якій за розгляд його заяви депутати не проголосували. ОСОБА_3 повідомила позивача про те, що міський голова м.Рахова їй пообіцяв, що не передасть йому дану земельну ділянку, тому що він з ним в неприязних відносинах, а всю земельну ділянку передасть їй в кількості 1 гектар. Тому вважає, що міський голова зловживаючи службовим становищем умисно порушив ЗУ "Про місцеве самоврядування", ЗУ "Про звернення громадян" та положення статей Конституції України. У зв'язку з наведеним просить визнати дії міського голови м.Рахів неправомірними та зобов'язати його і Рахівську міську раду передати йому в приватну власність земельну ділянку в кількості 0,60 га в м.Рахів, вул. Вільшинський, 94.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що є безпідставним посилання позивача на умисне зловживання службовим становищем міським головою міста Рахів, який на думку позивача перебуває з ним у неприязних відносинах, має намір передати всю земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 Проте, як вбачається з витягу з рішення від 04 січня 2013 року №477 «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам, внесення змін в рішення № 120 від 05.04.2011 року...», ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок у приватну власність, яке було прийняте Рахівською міською радою, яку очолював міський голова ОСОБА_4. Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову про зобовязання міського голови м.Рахів ОСОБА_2 та Рахівської міської ради передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку в кількості 0,60 га в м.Рахів, по вул. Вільшинський 94, оскільки це не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, яка передбачає порядок надання земельної ділянки у приватну власність. Згідно з вказаною статтею для приватизації земельної ділянки необхідно не тільки рішення ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, але й проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який відповідно погоджується в порядку встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України та затверджується міською радою. Крім, цього позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження позовної вимоги про передачу йому земельної ділянки у приватну власність, що унеможливлює задоволення позову в цій частині.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

У пункті 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті З КАС України).

Конституційний Суд у рішенні від 1.04.2010 №10-рп/2010 стосовно офіційного тлумачення 4 положень ч.1 ст.143 Конституції, пп. «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного кодексу, п.1 ч1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства зазначив, що, вирішуючи питання розпорядження землями територіальних громад, передання земельних ділянок у власність чи користування, місцеві ради діють як субєкти владних повноважень, а земельні спори з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, є публічно-правовими, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зі змісту статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. У відповідності до ст. 116,123,124 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі ІМ земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа зацікавлена в одержанні земельної ділянки в оренду із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна рада розглядає таке клопотання у місячний строк, погоджує матеріали погодження місця розташування земельної ділянки та дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Згідно із заявами від 28.09.2016 та 24.01.2017 та від 24.02.2017 року громадянин ОСОБА_1 звертався до міського голови м.Рахів ОСОБА_2 , в яких просив передати йому в приватну власність земельну ділянку площею 0,6 га для ведення особистого селянського господарства та виготовлення технічної документації, що знаходиться у м.Рахів, вул. Вільшинський 94, Закарпатської області.

Витяг з протоколу засідання пятнадцятої сесії Рахівської міської ради 7- скликання від 23 грудня 2016 року свідчить про те, що в порядку денному за №27 розглядалося питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак рішення з цього приводу не було прийнято, оскільки на його підтримку віддано лише 1 голос, 3 голоси проти, та 13 - утримались від голосування.

Зазначене питання було предметом розгляду на засіданні постійної комісії Рахівської ^ міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування 10.02.2017 року, де у звязку з тим, що за результатами поіменного голосування чергової сесії Рахівської міської ради від 23.12.2016 року не набралося необхідної кількості голосів для передачі ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6000 га., для ведення особистого селянського господарства в м.Рахів по вул. Вільшинський, було вирішено проект рішення по даному питанню повторно внести на розгляд чергової сесії міської ради.

Вказані вище рішення, які приймалися на сесії Рахівської міської ради 23 грудня 2016 року та 17 лютого 2016 року позивачем не оскаржувались з питань їхньої невідповідності Закону. Однак, як вбачається з витягу з протоколу засідання чергової сімнадцятої сесії Рахівської міської ради 7-го скликання від 17 лютого 2016 року рішення щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 знову не було прийнято, оскільки воно не набрало необхідної кількості голосів.

На засіданні постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування від 24.03.2017 року розглядалося питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1, де було вирішено відкласти розгляд звернення, оскільки задоволення клопотання може свідчити про невиконання Рахівською міською радою Ухвали Апеляційного суду Закарпатської області по справі №305/1695/16-ц від 02.02.2017 року, згідно з якою було заборонено вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформляти право власності, зміну власника, відчуження, передачі в заставу, оренду, встановлення обтяження, інший спосіб) з виготовлення документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна (житлового будинку, земельної ділянки, будь-якого іншого нерухомого майна), розташованого за адресою м.Рахів, вул. Вільшинський, 94 до вирішення спору по суті.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (зі змінами та доповненнями) відповідно до Конституції України, визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Поняття місцеве самоврядування закріплене в статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", де вказано, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Так, зі статті 59 цього закону вбачається, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос, а частиною 10 даної статті встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15 жовтня 1985 року, яка була ратифікована Верховною радою України 15 липня 1997 року N 452/97-ВР, встановлено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

З пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вбачається, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, а сільський, селищний, міський голова, відповідно до статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" лише скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради, підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Крім того, відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, у тому числі розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Позивач у своїй позовній заяві просить визнати дії міського голови неправомірними, однак, як уже зазначалося, питання розпорядження землями міської ради не входить до ^компетенції міського голови, а таке приймається, шляхом. прийняття рішення на пленарному засіданні міської ради; питання про відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 було предметом розгляду на засіданнях сесії Рахівської міської ради 23.12.2016 року та 17.02.2016 року, однак не набрало підтримки серед депутатів міської ради, а отже було включене в порядок денний та предметом розгляду сесії, міський голова не наділений правом самостійно приймати рішення про передачу земельної ділянки, отже суд не вбачає в діях міського голови міста Рахів ОСОБА_2 порушень норм Закону України «Про місцеве самоврядування». Будь-яких інших обставин, які б свідчили про неправомірність дій міського голови позивачем не наведено, а тому суд відмовляє у задоволенні позову про визнання дій міського голови неправомірними.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1, які були подані ним через канцелярію суду (№ 2402/2017-Вх від 25.04.2017 року, щодо відкладення розгляду його заяви комісією Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування від 24.03.2017 року. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області по справі №305/1695/16-ц від 02.02.2017 року заборонено вчиняти будь-які дії ОСОБА_3 щодо майна по вул. Вільшинський, 94 до вирішення спору по суті, однак заява, яка була подана ним про передачу у власність земельної ділянки по вул. Вільшинський у місті Рахів, стосується земельної 4*4 ділянки, яка не закріплена за будинком № 94 та не має ніякого відношення до майна, щодо якого є заборона вчиняти будь-які дії до вирішення справи по суті. Тут слід зазначити, що у позовній заяві та у заяві про передачу йому в приватну власність земельної ділянки, зареєстрованій виконавчим комітетом 28.09.2016 року позивач зазначає, що така знаходиться саме за адресою м.Рахів, вул. Вільшинський 94.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02.02.2017 у справі № 305/1695/16-ц було заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов, шляхом заборони будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна (житлового будинку, земельної ділянки, будь-якого іншого нерухомого майна), розташованого за адресою: м.Рахів, вул. Вільшинський, 94, до вирішення спору по суті. На даний час зазначені в ухвалі заходи забезпечення позову не скасовані.

Також, є безпідставним посилання Позивача на умисне зловживання службовим становищем міським головою міста Рахів, який на думку ОСОБА_1, через те, що перебуває з ним у неприязних відносинах, має намір передати всю земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 Проте, як вбачається з витягу з рішення від 04 січня 2013 року №477 «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам, внесення змін в рішення №120 від 05.04.2011 року...», ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок у приватну власність, яке було прийняте Рахівською міською радою, яку очолював міський голова ОСОБА_4.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову про зобовязання міського голови м.Рахів ОСОБА_2 та Рахівської міської ради передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку в кількості 0,60 га в м.Рахів, по вул. Вільшинський, 94, оскільки це не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, яка передбачає порядок надання земельної ділянки у приватну власність. Згідно з вказаною статтею для приватизації земельної ділянки необхідно не тільки рішення ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, але й проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який відповідно погоджується в порядку встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України та затверджується міською радою. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження позовної вимоги про передачу йому земельної ділянки у приватну власність, що унеможливлює задоволення позову в цій частині.

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст.20 ч. 1 ЦК України, ст..10ч. 1, ст.11ч. 2ЦПК України); рішення судом про задоволення позову може бути прийняте лише за умови пред'явлення вимог до належного відповідача та їх обґрунтованості й доведеності саме щодо такого відповідача у відповідному процесі (ст.ст.57-60,212-215 ЦПК України).

Позивач, діючи вільно, на свій розсуд, просив зобовязати міського голову м.Рахів ОСОБА_2 та Рахівську міську раду передати йому в приватну власність земельну ділянку, що розташована в м.Рахів по вул. Вільшинський 94, при цьому Рахівська міська рада, яка здійснює розпорядження землями, взагалі не була залучена позивачем до участі у даній справі, що також є безумовною підставою для відмови у задоволенні даного позову.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2017 року у справі № 305/421/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7