Справа № 554/3136/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 р.Справа № 554/3136/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 554/3136/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи з 04.08.2014р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням ним обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017р. № 34, п.6;

- зобов'язати Міністерство оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи з 04.08.2014р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням ним обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013р. № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.

За результатами розгляд адміністративної справи в порядку скороченого провадження постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.6 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.04.2017 № 34.

Зобов'язано Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 04.08.2014 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, з врахуванням встановлених судом обставин стосовно того, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач ОСОБА_1 має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи з 04.08.2014 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення адміністративного позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, підполковник у відставці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову службу з листопада 1981р. по березень 1984р., виконуючи інтернаціональний обов'язок в Республіці Афганістан, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою Полтавського від 14.01.2016р. №5/63 та даними його військового квитка НОМЕР_1 від 16.12.1994р. (а.с.14-16).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1424 від 26.05.2014р.), осколкові поранення голови (контузія 1984р.) лівої нижньої кінцівки колишнього військовослужбовця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, наслідком яких стали рубці: в тімяній ділянці голови зліва на 7,5 см вгору та праворуч від верхньої третини завитка лівої вушної раковини, рубець округлої форми, розміром 0,6 см, на переднє-зовнішній поверхні лівої гомілки, рубець 1 см в діаметрі, які в подальшому призвели до розвитку: віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузія 1984р.) у вигляді посттравматичної енцефалопатії з вираженим стійким вести було-атактичним, цефалічним синдромами, астено-невротичним синдромом, лікворно-венозною дистензією, ІХС, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби 2 ст. СН-2, деформуючого остеоартрозу колінних суглобів. Поранення, контузія, захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12).

Рішенням Полтавської МСЕК (довідка №172883) від 12.08.2014р. ОСОБА_1 вперше була встановлена ІІ група інвалідності з 04.08.2014р., в зв'язку з наявними пораненнями, контузією, захворюваннями, які пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.13).

Вказане вище також підтверджується висновком судово-медичного обстеження № 355 від 21.03.2014р. (а.с.11).

13.01.2016р. позивач, ОСОБА_1, звернувся до військового комісара Полтавського ОМВК про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення контузії, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (а.с. 9).

Відповідно до наявного в матеріалах справи клопотання Полтавського ОМВК від 22.01.2016р. №10/111, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.17).

Однак, 20.05.2016р. Комісією з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби відмовлено позивачу, ОСОБА_1, у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що відсутні документи, які свідчать про причину та обставини поранення (а.с. 19).

Судом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2016р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017р. вказане рішення було скасовано та зобов'язано Міністерство оборони розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги.

Вказані судові рішення набрали законної сили та на час розгляду апеляційної скарги на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2017р. не були скасовані в судовому порядку.

За результатами повторного розгляду документів позивача п.6 рішення, від 07.04.2017р. № 34, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 відмолено в призначенні одноразової грошової допомоги за відсутності документа, який свідчить про обставини поранення.

Так, відповідно до ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення обумовленої норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.

Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 (далі - Порядок № 975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що, з урахуванням вищезазначеного, позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04.08.2014р. в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку № 975.

Стосовно доводів відповідача про те, те, що позивачем подано неповний пакет документів, зокрема, не надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість вказаних доводів та зазначає наступне.

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1424 від 26.05.2014р.), зокрема, поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії.

Таким чином, відповідний причинний зв'язок отриманого поранення вже встановлено належним і допустимим доказом і це поранення жодним чином не пов'язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Доказів спростування вказаних відомостей відповідачем не надано.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.07.2017 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 554/3136/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2017 р.