Справа № 308/6668/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8909/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2017 року у справі № 308/6668/17 за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг про примусове видворення іноземця з України,

ВСТАНОВИЛА :

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України 13 07.2017 року звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг про примусове видворення іноземця з України.

Позов мотивує тим, що відповідач 10.07.2017 року була виявлена та затримана прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» на напрямку 203 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України відсутні.

У зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення. На територію України відповідач потрапила незаконно в обхід пункту пропуску, яким саме шляхом не відомо. Зазначає, що викладене свідчить, що державу Україну відповідач використовувала як країну транзиту, наміру залишитись в Україні для подальшого проживання не мала, намагалася незаконно потрапити до країн Західної Європи. Відповідач підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має. Так, як документів, які б надавали право відповідачеві офіційно перебувати в Україні немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надали допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів достатніх для повернення до країни походження, або внесення застави немає, позивач вважає, що дана громадянка не в змозі самостійно залишити територію України. З посиланням на викладене просить суд на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусово видворити з України громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2017 року задоволено позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг про примусове видворення іноземця з України.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач та адвокат ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Відповідно до ч. З ст. 29 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав» від З вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року в м. Нью-Йорку (далі - Угоду).

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_2 визначена ст. 4 Угоди. Передбачено, що запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації. Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати. Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Таким чином, громадяни соціалістичної республіки ОСОБА_2 підлягають видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року.

Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Що стосується ухвали якою прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, така узвала також підлягає скасуванню, оскільки затримання спрямоване на забезпечення видворення іноземця та втрачає підстави у разі відмови у позові в цій частині.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25.06.2009 р. «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач документів, які б надавали їй право офіційно перебувати в Україні не має, українською мовою не володіє, родичів на території України, а також коштів для повернення до країни походження не має. Крім того, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2017 року задоволено клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Постановлено затримати громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - на строк до шести місяців. Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про примусове видворення відповідача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2017 року відповідач - громадянин ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг була виявлена та затримана прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» на напрямку 203 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Дані обставини підтверджуються копіями протоколів про адміністративне затримання, особистого огляду, огляду речей та вилучених речей та документів від 10.07.2017 року, уточнення анкетних даних затриманого від 11.07.2017 року.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг, українською мовою не володіє, родичів на території України які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, з метою реалізації державної політики у сфері міграції старшим офіцером відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ОСОБА_3 було прийнято рішення від 13.07.2017 року, затверджене 13.07.2017 року начальником Чопського прикордонного загону ОСОБА_4, про розміщення даної іноземки у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно доКонституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку.

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_5 визначена ст. 4 цієї Угоди. Відповідач підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 про реадмісію громадян обох держав».

Проте, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для примусового видворення громадянина ОСОБА_5 Нгуен Тхі Фуонг за межі України, оскільки позивачем не застосовувалась до відповідача процедура реадмісії, шо має бути застосована у даному випадку.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, не надав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2 Нгуен Тхі Фуонг задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2017 року у справі № 308/6668/17 скасувати та прийняти нову, якою в позові Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8