Справа № 330/2007/17
Суддя: Ковальчук О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 330/2007/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"29" вересня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Ковальчук О. А.

при секретарі Корнієнко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Якимівка Запорізької області адміністративну справу за адміністративним позовом Якимівського районного сектора Управління державної міграційної служби України в Запорізькі області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що громадянин Узбекистану ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Родина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прибули на територію України у 1996 році по паспорту колишньої СРСР зразка 1974 року разом із родиною з Куйічирчикського району Ташкентської області в с.Полянівку Мелітопольського району, де проживали до листопада 1997 року. З 1997 року переїхали на постійне проживання в Якимівський район. 20.11.2001 року у відношенні ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 було прийнято рішення начальником ВПР та МР Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області про примусове видворення за межі України із забороною в'їзду в Україну строком на 5 років. Вищевказане рішення іноземцями не виконано. 18.01.2009 року відділом ГІРФО УМВС України в Запорізькій області у відношенні громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 було знову прийнято рішення про видворення за межі України із забороною в'їзду з 18.01.2009 року по 18.07.2009 року, проте і того разу ОСОБА_3 не виконав своє зобов'язання у визначений рішенням строк через брак коштів. 08.09.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області була винесена постанова 2-а/330/19/2016 за адміністративною справою № 330/1710/16-а згідно якої: «Адміністративний позов Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянки Узбекистану ОСОБА_5 про примусове видворення за межі України задовольнити в повному обсязі». 19.10.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області була винесена постанова 2-а/330/24/2016 за адміністративною справою № 330/1974/16-а згідно якої: «Адміністративний позов Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянина Узбекистану ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України задовольнити в повному обсязі». 26.10.2016 року на виконання постанови Якимівського районного суду від 19.10.2016 року за № 2-а/330/25/2016 ОСОБА_1 разом із батьками поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для здійснення ідентифікації особи та подальшого забезпечення примусового видворення з України. Громадянину ОСОБА_1 були роз'яснені його права та обов'язки, оскільки відповідно до вимог п.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів.

Згідно п.1 ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 26 того ж Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

22.09.2017 року Посольством Республіки Узбекистан в м.Києві оформлено сертифікат для повернення в Республіку Узбекистан на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись п.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземних громадян та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Дії громадянина Узбекистану ОСОБА_1 та його батьків грубо порушують законодавство України про правовий статус іноземців, оскільки на протязі 2001-2016 років у відношенні цієї родини вже тричі приймалось рішення про примусове видворення за межі України і жодного разу воно не було виконано.

В своєму поясненні про невиконання рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 заявив, що у нього та його батьків не було фінансової можливості звернутись до Посольства Республіки Узбекистан в м.Києві із заявою про оформлення сертифіката на повернення в країну походження та подальшого придбання квитка на літак до Узбекистану.

У частині 1 статті 31 Закону № 3773-У1 наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де, зокрема:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає, а тому пояснення відповідача не є підставою для відмови позовних вимог Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області щодо примусового видворення з України громадянина Узбекистану ОСОБА_1

Таким чином, за думкою представника позивача, громадянин Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має бути примусово видворений за межі України в країну походження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, від 13.07.1992 року (а.с.8); копією сертифікату для повернення в країну походження НОМЕР_2, виданого Посольством республіки Узбекистан в м. Києві 22.09.2017 року (а.с.9), копією письмового пояснення ОСОБА_1 (а.с. 10,11).

Дослідивши матеріали справи,суд встановив наступне:

громадянин Узбекистану ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Родина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прибули на територію України у 1996 році по паспорту колишньої СРСР зразка 1974 року разом із родиною з Куйічирчикського району Ташкентської області в с.Полянівку Мелітопольського району, де проживали до листопада 1997 року. З 1997 року переїхали на постійне проживання в Якимівський район. 20.11.2001 року у відношенні ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 було прийнято рішення начальником ВПР та МР Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області про примусове видворення за межі України із забороною в'їзду в Україну строком на 5 років. Вищевказане рішення іноземцями не виконано. 18.01.2009 року відділом ГІРФО УМВС України в Запорізькій області у відношенні громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 було знову прийнято рішення про видворення за межі України із забороною в'їзду з 18.01.2009 року по 18.07.2009 року, проте і того разу ОСОБА_3 не виконав своє зобов'язання у визначений рішенням строк через брак коштів. 08.09.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області була винесена постанова 2-а/330/19/2016 за адміністративною справою № 330/1710/16-а згідно якої: «Адміністративний позов Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянки Узбекистану ОСОБА_5 про примусове видворення за межі України задовольнити в повному обсязі». 19.10.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області була винесена постанова 2-а/330/24/2016 за адміністративною справою № 330/1974/16-а згідно якої: «Адміністративний позов Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянина Узбекистану ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України задовольнити в повному обсязі». 26.10.2016 року на виконання постанови Якимівського районного суду від 19.10.2016 року за № 2-а/330/25/2016 ОСОБА_1 разом із батьками поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для здійснення ідентифікації особи та подальшого забезпечення примусового видворення з України. Громадянину ОСОБА_1 були роз'яснені його права та обов'язки, оскільки відповідно до вимог п.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів.

Згідно п.1 ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 26 того ж Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

22.09.2017 року Посольством Республіки Узбекистан в м.Києві оформлено сертифікат для повернення в Республіку Узбекистан на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись п.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземних громадян та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Дії громадянина Узбекистану ОСОБА_1 та його батьків грубо порушують законодавство України про правовий статус іноземців, оскільки на протязі 2001-2016 років у відношенні цієї родини вже тричі приймалось рішення про примусове видворення за межі України і жодного разу воно не було виконано.

В своєму поясненні про невиконання рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 заявив, що у нього та його батьків не було фінансової можливості звернутись до Посольства Республіки Узбекистан в м.Києві із заявою про оформлення сертифіката на повернення в країну походження та подальшого придбання квитка на літак до Узбекистану.

У частині 1 статті 31 Закону № 3773-У1 наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де, зокрема:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає, а тому пояснення відповідача не є підставою для відмови позовних вимог Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області щодо примусового видворення з України громадянина Узбекистану ОСОБА_1

Обов'язок щодо виїзду за межі України відповідач добровільно не виконав, існування вказаного обов'язку судом встановлено на підставі вищевказаних доказів, тому суд дійшов висновку про те, що вказані вимоги щодо примусового видворення є законні та обґрунтовані. Перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, які наведені у ч.1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», стосовно ОСОБА_1 судом не встановлені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9,10,11,12, ч.4 ст.72, ст.ст.159,160, 161, 162,163, 183-7, 256 КАС України, ст.ст. 23,30, п.2 ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Якимівського районного сектора УДМС України в Запорізькій області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити в повному обсязі.

Громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованого сертифікатом для повернення в країну походження НОМЕР_2, виданим Посольством Республіки Узбекистан в м. Києві 22.09.2017 року, примусово видворити за межі України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Якимівський районний суд Запорізької області в п'ятиденний строк з дня її проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя: