Справа № 547/345/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 547/345/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 547/345/17

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування відмови, викладеної в листі від 12.01.2017 №373/6-17, якою відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0673); зобов"язання повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0673).

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 27.12.2016 подав до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0673), до якого було додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інше. Однак, даний проект землеустрою було повернуто для виправлення помилок та повторної подачі його на затвердження. Вказував на те, що зауваження викладені у листах ОСОБА_1 управління Держкомзему у Полтавській області позивачем було виправлено, але відповідач знову відмовив. Таким чином, після кожного усунення недоліків, відповідач шість разів відмовив у затвердження проекту землеустрою. Незважаючи на це, сукупність матеріалів, наданих позивачем та наявних у розпорядженні відповідача, включає в себе повний перелік документів, необхідних для задоволення клопотання, а тому відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною та скасовано відмову ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.01.2017 №373/6-17 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населеного пункту на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 27.12.2016 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населеного пункту на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначають, що дана постанова є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Вказують, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії від 17.05.1996 р., вказана земельна ділянка була включена до земель, переданих у колективну власність КСП «Дружба», а відтак, розпоряджатися цими землями можуть виключно загальні збори колишніх членів КСП. Відповідно до статті 5 Земельного кодексу України від 13.03.1992 року (на даний час втратив чинність) субєктами колективної власності на землю визнавалися колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарська акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських товариств. Зазначають, що у ОСОБА_1 управлінні відсутня інформація щодо ліквідації або реорганізації КСП «Дружба». Посилаються на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, що земля в Україні може перебувати лише у приватній, комунальній та державній власності. Проте судом не звернуто увагу на те, що згідно з пунктом 7 розділу X «Перехідні положення» цього Кодексу громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. За таких умов, перехід права колективної власності в інші форми власності є неможливим через невизнання Конституцією України та Земельним кодексом України колективної власності на землю, а також через відсутність законодавчо врегульованого механізму припинення колективної власності на земельну ділянку. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не має повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою, адже остання відноситься до земель колективної власності. Також, зазначають суд першої інстанції у своєму рішенні зазначає про те, що у представленому разом з проектом землеустрою Витязі з Державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку міститься інформація, в якій вказано форму власності «державна власність», проте, Головне управління звертає увагу на той факт, що оскільки Національна кадастрова система містить відомості у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема в частині форми власності повністю відповідає вимогам Цивільного кодексу України тому колективну власність програмне забезпечення Національна кадастрова система не передбачає, а дані до неї заносяться автоматично і не підлягають редагування власноручно. Частиною 2 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Отже, враховуючи вищевикладене необхідно зробити висновок, що незалежно від того, що у Витязі з Державного земельного кадастру, який відображає відомості занесені в електронному вигляді, зазначено державну форму власності спірної земельної ділянки, однак Державний акт на право колективної власності (що є паперовим носієм), який на сьогодні є дійсним та не скасованим, а отже форма власності спірної земельної ділянки є колективною. На підставі вищевикладеного просять скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 р. у справі № 547/345/17.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОСОБА_2 до суду подано письмове заперечення в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 20.10.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Рішенням ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.12.2015 №4862/0/72-15 повідомлено позивача про те, що:

- потребують уточнення подані на розгляд витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на документація із землеустрою в частині зазначення суміжних землекористувачів;

- матеріали геодезичних вишукувань, що входять до складу документації із землеустрою (матеріали геодезичних вимірювань та їх оброблення, каталоги координат у будь-яких системах, топографічні та кадастрові плани, кадастрові зйомки, тощо), має підписувати, окрім спеціаліста, який безпосередньо проводив вимірювання та обрахунки, сертифікований інженер-геозедист, що є відповідальним за якість результатів виконаних топографо-геозедичних і картографічних робіт (а.с. 92).

02.03.2016 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області, з виправленими недоліками.

Однак, листом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.03.2016 №1194/6-16 повідомлено позивача, що в представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані інформації наданої відділом культури, туризму та архіву Семенівської РДА від 25.08.2015 №01-16/153 щодо місця розташування земельної ділянки.

Також листом повідомлено позивача, що згідно вимог статті 26 Закону України „Про землеустрій, Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.04.2013 № 255 та пункту 1.3 розділу І Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 із змінами розробниками документації із землеустрою (виконавець) є - юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

У відповідності вимог пункту 3.2 «Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою» затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11 квітня 2013 № 255 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2013 р. за № 694/23226 документація із землеустрою, розроблена виконавцями (розробниками) робіт із землеустрою, підписується керівником субєкта господарювання та сертифікованим інженером-землевпорядником (а.с. 95).

27.04.2016 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області, з виправленими недоліками.

За результатами розгляду даного клопотання, 23.05.2016 ОСОБА_1 управлінням Держгеокадастру у Полтавській області листом №3946/6-16 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через те, що в представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані матеріалів геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) у відповідності до вимог Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 із змінами, «Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою» затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.04.2013 № 255 (долучити матеріали польових вимірів та їх обробки з зазначенням відносних похибок, невязок, розрахунок координат земельної ділянки передбаченої до відведення)

Матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) надати з привязкою до пунктів державної геодезичної мережі (пунктів 3.9, 3.10 Інструкції).

Акт приймання - передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність вимог Інструкції...

Кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність вимог статті 34 Закону України «Про державний земельний кадастр» (а.с. 98).

08.07.2016 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області, з виправленими недоліками.

Рішенням ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.07.2016 №5739/6-16 повідомлено позивача про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен відповідати вимогам статей 50 Закону України «Про землеустрій», 22, 34 Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про топографо- геодезичну і картографічну діяльність», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376 із змінами, «Вимогам до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою» затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.04.2013 № 255.

Керуючись пунктами 2, 3 наказу ОСОБА_1 управління Держземагентства у Полтавській області від 05.06.2015 за № 2454-СГ, про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, передбачено строк дії дозволу - один рік, а тому запропоновано звернутися з клопотанням про внесення змін до наказу ОСОБА_1 управління Держземагентства у Полтавській області від 05.06.2015 за № 2454-СГ (а.с. 101). Зміни внесені.

05.08.2016 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області, з виправленими недоліками.

ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31.08.2016 №6683/6-16 повідомлено позивача про необхідність уточнення даних щодо віднесення (не віднесення) до особливо цінних земель з урахуванням вимог статті 150 Земельного кодексу України, Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №245 від 06.10.2003 «Про затвердження переліку особливо цінних грунтів» та матеріалів крупномаштабного обстеження грунтів.

В разі віднесення до особливо цінних земель врахувати вимоги статей 118 Земельного кодексу України, 9 закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», пункту 4.2.1 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації в частині необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом.

Крім того, в клопотанні не зазначено умов надання земельної ділянки (власність, оренда) (а.с. 104).

07.12.2016 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:002:0673, що розташована за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області, з виправленими недоліками.

Проте, листом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.01.2017 №373/6-17 повідомлено позивача про відсутність у ОСОБА_1 управління повноважень щодо розпорядження землями колективної власності, оскільки за інформацією, наданою відділом Держгеокадастру у Семенівському районі Полтавської області, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0673, яка знаходяться за межами населеного пункту на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ від 17 травня 1996 року входить в масив земель колективної власності (а.с. 107).

Як вбачається із матеріалів адміністративного позову, позивач не погодився з даними рішеннями відповідача, і пояснив, що сукупність матеріалів, наданих позивачем та наявних у розпорядженні відповідача, включає в себе повний перелік документів, необхідних для задоволення клопотання, а тому відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Позивач вважає, що вказані відмови ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, у т.ч. остання відмова, порушують його права та інтереси щодо земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району, в зв'язку з чим ОСОБА_2 просить суд визнати протиправною та скасувати відмову, викладену в листі від 12.01.2017 №373/6-17 та зобов'язати повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0673).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Поняття суб'єкта владних повноважень визначено у пункті 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із яким суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пунктів 1 та 4 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Колегія суддів зазначає, що в даному спорі позивач оскаржує процедурне питання, а саме відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що відноситься до публічно правового спору .

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, надаючи ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою Головне управління Держземагенства у Полтавській області, як і відмовляючи п'ять разів у затвердженні проекту землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не встановлювали такої обставини, як віднесення земельної ділянки до земель колективної власності.

У той же час, після отримання відповідного проекту землеустрою від 19 жовтня 2015 року разом з усіма в подальшому долученими коректурними аркушами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області встановлювались інші дані, що потребували уточнення чи усунення.

Частиною 6 статті 123 Кодексу встановлено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється рішенням уповноваженого органу про надання земельної ділянки у користуванні за проектом землеустрою щодо її відведення (ч. 10 ст. 123 ЗКУ).

Згідно ч. 13 ст. 123 Кодексу підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Надаючи оцінку наведеній відповідачем у листі від 12.01.2017 № 372/6-17 відмові у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0674), суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

При цьому повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності на підставі Державного акта на право колективної власності на землю ПЛ від 17 травня 1996 року (а.с. 168-171), внаслідок чого в управління немає повноважень щодо розпорядження нею, є помилковим.

З 01.01.2002 року дати набрання чинності Земельним кодексом України в Україні не існує права колективної власності.

Відповідно до частини третьої статті 78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності та частині першій статті 84 Земельного кодексу України, згідно якої у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Крім того, сам факт належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності спростовується матеріалами справи.

На підставі архівної довідки Семенівської районної державної адміністрації від 28.02.2017 №08-27/09 судом встановлено, що рішенням дев'ятнадцятої сесії четвертого скликання Очеретуватівської сільської ради Семенівського району від 21.04.2005 проголошено погодити внесення змін до карти розпаювання земель бувшого КСП "Дружба", розмістивши на землях запасу поля №1 паї №№211, 212, 213,214,215 загальною площею 19,25 (га) (а.с. 112).

Водночас відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Семенівському районі Полтавської області від 12.01.2017 №22-1624-99.4-30/2-17 (а.с. 164) згідно довідки сільської ради та картографічного матеріалу до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах бувшого КСП "Дружба" на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району була проведена зміна масивів, але відповідні зміни до Державного акту не внесено.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-015 та інформацію щодо земельної ділянки, що надається державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіального органу, відповідно до яких земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:0673, площею 2,0000 гектарів, перебуває у державній власності (а.с. 86, 61).

Отже вищевказані докази спростовують факт віднесення спірної земельної ділянки до земель колективної власності. Доказів належності її до земель приватної чи комунальної власності суду також не надано, а відтак слід дійти висновку про належність її саме до земель державної власності.

Інших порушень законодавства, які б могли перешкодити у затвердженні проекту землеустрою позивачеві в оскаржуваній відмові, окрім тих, яким судом надана правова оцінка вище відповідачем не наведено.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області має необхідні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 21 грудня 2016 року у справі за позовом прокурора Чернігівського району до ОСОБА_1 управління Держземагенства у Чернігівській області.

Згідно частини 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

При цьому повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, рішення ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Очеретувацької сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0673) є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 547/345/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.