Справа № 361/7201/16-а
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/7201/16-а
провадження № 2-а/361/84/17
Постанова

Іменем України

19 вересня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

установив:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 митниці ДФС України, в якому просив скасувати постанову ОСОБА_2 митниці ДФС України у справі про порушення митних правил № 3548/20900/16 від 09.12.2016 р. про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 300% несплачених митних платежів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі зовнішньоекономічного контракту № 18/2014 від 03.04.2014 р., укладеного між ТОВ «Інтер-Континент Груп», керівником якого є позивач, та «TECHNIKEXPERT», ТОВ «Інтер-Континент груп» здійснено імпорт товару, згідно митної декларації від 18.08.2014 р. № 209120000/2014/831886. Опис товару: «Стальний трос торгової марки TEUFELBERGER VS 16.0 діам. 18мм. Без покриття найбільший розмір поперечного перерізу якого 18 мм. На котушці для використання на баштових кранах 2 000 м.», код згідно УКТЗЕД НОМЕР_1.

На вимогу ЗУ «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» та в порядку митного оформлення вантажу надано сертифікат походження № PL/MF/AK0190048 від 14.08.2014 р.

В рамках здійснення перевірок з питань достовірності сертифікатів про походження товарів, ОСОБА_2 митницею ДФС отримано лист уповноваженого органу Польщі від 18.04.2016 р. № 400000-IРCR.6131.20.2015.МР, відповідно до якого продукти, які представлені сертифікатом № PL/MF/AK01900-48 не можна вважати такими, що походять з Австрії і, як наслідок, країна походження визначається невідомою.

Відповідно до ЗУ «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі Рішенням від 27.03.2008 № АД-183/2008/143-48 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну виробів, виготовлених з чорних металів, без електричної ізоляції (за винятком виробів з корозійностійкої (нержавіючої) сталі та виробів для цивільної авіації) походженням з Китайської Народної Республіки» (далі - рішення) запровадила антидемпінгові заходи при здійсненні ввезення в Україну виробів виготовлених з чорних металів, без електричної ізоляції (за винятком виробів з корозійностійкої (нержавіючої) сталі та виробів для цивільної авіації) походженням з Китайської Народної Республіки. Пунктом 3.3. статті 3 рішення встановлено, що імпорт на митну територію України вказаних вище товарів без сертифіката про походження та неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного антидемпінгового мита за ставкою 123%.

Статтею 43 Митного кодексу України встановлено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обовязково:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 48 МК України встановлено, що у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

17 серпня 2016 року щодо позивача ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил № 3548/20900/16, згідно якого затверджувалось, що останній порушив ст. 485 МК України.

09 грудня 2016 року ОСОБА_2 митницею Державної фіскальної служби України було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 3548/20900/16, згідно з якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів).

Позивач вважає, що вказана постанова є такою, що постановлена з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не вчинив жодного порушення митних правил, тому що декларування ним товару було зроблено в повному обсязі, тобто в декларацію були внесені точні і достовірні дані (наявність, кількість, найменування товару і т.д.), згідно тих документів, які були у позивача в наявності і які були надані на митницю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні адміністративному позову, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби за довіреністю ОСОБА_4 не зявився, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на лист уповноваженого органу Польщі від 18.04.2016 р. № 400000-IРCR.6131.20.2015.МР як на основний доказ невідомого походження імпортованого товару. Крім того, зазначено, що в ході провадження про порушення митних правил позивачем надано документи, серед яких сертифікат походження № А16254173 від 05.09.2016 р., виданий в м. Дрезден, але останній не може бути взятий до уваги через те, що він не отриманий відповідачем від компетентних органів.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом статті 485 Митного кодексу України (дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші дії, спрямовані на ухилення від сплат митних платежів) витікає, що такі дії можуть бути виконані наступним шляхом: заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що в ній міститься три склади правопорушень, а саме: 1) заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру; 2) несплата митних платежів у строк, встановлений законом; 3) інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Крім того, аналіз цієї норми свідчить про те, що правопорушення щодо заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання органу доходів і зборів документів з такими відомостями, як підстави для звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру та правопорушення щодо несплати митних платежів у строк, встановлений законом, є з формальним складом. Тому ці правопорушення з суб'єктивної сторони характеризуються лише умисною формою вини, оскільки адміністративні правопорушення вчинені з необережності передбачають наслідки дій чи бездіяльності, тобто з об'єктивної сторони з такою формою вини правопорушення є з матеріальним складом.

На думку суду, не встановлено умисної форми вини в діях позивача ОСОБА_1 щодо заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання органу доходів і зборів документів із такими відомостями, як підстави для звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру та щодо несплати митних платежів у строк, встановлений законом.

Отже вина, як один із головних елементів складу адміністративного правопорушення, належить до обов'язкових обставин, що підлягають з'ясуванню та доказуванню.

Саме на відповідача, як на особу уповноважену приймати рішення про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, покладено обов'язок встановлення вини позивача.

Однак, відповідач не використав всіх можливостей для доведення або спростування країни походження товару імпортованого підприємством позивача, а саме: не звернувся з запитом до компетентних органів з метою перевірки сертифікату походження № А16254173 від 05.09.2016 р. Крім того, у листі уповноваженого органу Польщі від 18.04.2016 р. № 400000-IPCR.6131.20.2015.МР йде мова про сертифікат № PL/MF/AK01900-48, а в порядку митного оформлення вантажу надано сертифікат походження № PL/MF/AK0190048 від 14.08.2014 р. Відповідачем не було зясовано причину різних номерів сертифікатів та не було встановлено чи щодо одного і того самого сертифікату йде мова.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у діях позивача ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки на момент заповнення та подачі декларантом вказаної митної декларації позивач не усвідомлював і не міг усвідомлювати того факту, що ним невірно визначений код задекларованого товару.

Вказані обставини підтверджуються також наданим позивачем листом від Митної служби в Пшемишлі до «Технікексперт» від 19.01.2017 р., в якому компетентний орган Польщі підтверджує легітимність сертифікату № PL/MF/AK0190048 та підтверджує походження товару.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Крім того, суд вважає, що при винесення оскарженої постанови, відповідачем були порушені норми ст.ст. 498, 526 МК України, оскільки про місце та час розгляду справи позивач не був належним чином повідомлений, що порушило його право як на юридичну допомогу, так і надання особистих пояснень чи заперечень.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вина позивача ОСОБА_1 в скоєні порушення митних правил не встановлена, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова у справі про порушення митних правил № 3548/20900/16 від 09.12.2016 р. - скасуванню.

Також, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 72, 94, 159, 160-163 КАС України, ст.ст. 485, 489, МК України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 3548/20900/16 від 09 грудня 2016 року про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 221 023,05 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України витрати за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сердинський В. С.