Справа № 234/4153/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Демидова В.К.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року справа №234/4153/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ястребової Л.В,

суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 (діє за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_4 (діє за довіреністю), розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року у справі № 234/4153/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2017 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (надалі відповідач, Управління), з урахуванням уточнених позовних вимог під час розгляду справи у суді першої інстанції, про визнання протиправними дії УПФУ в м. Краматорську Донецької області щодо невиплати в повному обсязі пенсії з 01.08.2015 року та виплатити заборгованість, що виникла на день винесення судового рішення, з урахуванням раніше проведених виплат та зобовязання відповідача привести у відповідність вимогам законодавства, що діяло на момент призначення пенсії, дж ост. 50-1 Закону «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент призначення пенсії), пенсійні виплати у розмірі 80% від суми місячного (чинного заробітку без обмеження їх максимального розміру, встановленого законодавчими актами після квітня 2013 року, після призначення пенсії.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську Донецької області № 96 від 24 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 13 жовтня 2016 року № 18-833 вих.16 з розрахунку 80% від заробітної плати відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру», (в редакції, чинній на момент призначення пенсії). Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську Донецької області здійснити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Краматорську Донецької області, перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідкою Прокуратури Запорізької області від 13 жовтня 2016 року № 18-833 вих.16, відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), з розрахунку 80% від суми місячного заробітку, починаючи з 01 жовтня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 35-36).

Позивач, в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати у повному обсязі пенсії з 01.08.2015 року та виплатити заборгованість на день винесення судового рішення з урахуванням раніше проведених виплат та зобовязати відповідача привести у відповідність до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 ( чинній на момент призначення пенсії позивачу) законодавство, яке чинне на даний час.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідач, в порушення вимог Конституції України та Закону № 1789 з 01.08.2015 року проводив пенсійні виплати у розмірі, який є нижчим, ніж встановлено Законом. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до розпорядження Управління від 16.07.2015 року розмір пенсії мав складати 12 321,65 грн., але фактично позивач отримує пенсію у значно нижчому розмірі. Апелянт вказує, що про зазначені обставини він дізнався лише у квітні 2017 року. На переконання апелянта, відповідач обмежив його пенсію на підставі Законів, які набрали чинності у 2015 році, що є порушенням конституційних прав.

Відповідач також не погодився із постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, завершившись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті спірної постанови судом першої інстанції не враховано положення ч. 14 ст. 44 та ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими встановлено, що право на перерахунок пенсії у заявника виникає з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком, а саме, з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа та зазначає, що позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся 20.10.2016 року, а тому, на переконання апелянта, лише з 01.11.2016 року позивач може вимагати у судовому порядку здійснення йому перерахунку пенсії. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції що позивачу відмовлено у перерахунку його пенсії у звязку з тим, що ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а на даний час відсутні постанови Кабінету Міністрів України, які визначають порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Крім того, апелянт вказує про неможливість зробити позивачу перерахунок його пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789, який був чинний на момент призначення позивачу його пенсії (квітень 2013 року), оскільки зазначена норма втратила чинність (а.с. 37-40).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2, з квітня 2013 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії).

13 жовтня 2016 року прокуратурою Запорізької області позивачу видано довідку № 18-833 вих-16, в якій зазначено, що заробітна плата на посад і першого заступника прокурора області станом на 01 грудня 2015 року згідно постанови КМУ № 1013 від 01.08.2015 року складає 28 238,94 грн.

У довідці також зазначено, що остання видана до Управління Пенсійного фонду України (а.с. 10).

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії (а.с. 19).

24 жовтня 2016 року відповідачем по справі № 823705 прийнято рішення № 96 про відмову в перерахунку пенсії. В обґрунтування підстав для відмови в проведенні позивачу перерахунку його пенсії відповідач зазначив, що .з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 крім пункту 8 частини першої скиті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої cтатті 50-1, частини третьої статті 52-2, статті 53 щодо класних чинів. Частини третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 Закону України № 1789 «Про пpoкуратуру», які стосуються лише розміру виплат включаються для обчислення пенсії перед зверненням за пенсією, коригуванням, них виплат, стажу, який зараховується для вислуги років та призначення пенсії у разі звільнення з роботи в порядку дисциплінарного стягнення. Управління також зазначило, що згідно п.20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII від 14.19.2014 року зі змінами від і 2 "5 2916 року, умови і а порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак в даний час відсутні нормативні документи, які визначають порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (а.с. 11).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, у звязку з чим, рішення відповідача від 24.10.2016 року № 96 є таким, що прийнято неправомірно, а позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем, а що стосується періоду, з якого позивачу необхідно зробити перерахунок пенсії, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права 22 березня 2017 року, то згідно вимог ч. 2 ст. 99 КАСУ позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з 01 жовтня 2016 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Що стосується вимоги апелянта про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати у повному обсязі пенсії з 01.08.2015 року та виплатити заборгованість на день винесення судового рішення з урахуванням раніше проведених виплат та зобовязати відповідача привести у відповідність до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 ( чинній на момент призначення пенсії позивачу) законодавство, яке чинне на даний час, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 50-1Закону «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 08.07.2011 р. N 3668-VI та Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги за особливі заслуги перед України, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Наведені положення неконституційними не визнавалися.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668- VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року тимчасово по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн. Така ж норма передбачена ст.. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VIІ від 14.10.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо решти позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі за стажем роботи не менше 20 років, у тому числі за стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

За змістом цієї норми вбачається, що положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом №1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Таким чином, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено, тобто є протиправним, застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Натомість, частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (07 грудня 2016 року) та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Положення Закону України Про прокуратуру №1697-VII від 14 жовтня 2014 року не були визнані не конституційними у встановленому порядку, а тому є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На переконання судової колегії, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, право на пенсію позивач реалізував та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції чинній на час призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки положення цієї статті втратили чинність, у звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги відподвіача та відповідно, скасування судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2017 року

Керуючисьст.ст. 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області - задовольнити.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року № 234/4153/17 - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним рішення відповідача від 24.10.2016 № 96 та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_5