Справа № 823/310/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/310/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.04.2016 року №.

Відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач ФОП ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу №1197 від 29.03.2016 року ГУ ДФС у Черкаській області представниками контролюючого органу проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого у АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльність позивачка.

Перевіркою встановлено, що позивачка порушила п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР та п.2.6 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 року №637, а саме здійснено не оприбуткування готівкових грошей в книзі обліку розрахункових операцій №7р/8780 від 14.01.2016 року, починаючи з денного звіту РРО №1111 по 1137 за період з 02.03.2016 року по 28.-3.2016 року у сумі 16 404,94 грн. та складено акт перевірки від 07.04.2016 року за №1385/23-01-21-00/НОМЕР_1.

За результатами перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 70 326,45 грн.

Відповідно до п.2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004 року підприємства (підприємціґґґґ0 здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (касовій книзі, книзі обліку і доходів, витрат, книзі обліку виданих та прийнятих першим касиром грошей або книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 Положення визначено. що вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно ( у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватись. Оприбуткування готівки в касах підприємства, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і ведення касової книги відповідно до глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використання РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно п.4.1 Положення, для забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу ( приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків), а усі надходження і видачу готівки в національній валюті відображати у касовій книзі (п.4.2 Положення).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачкою було порушено порядок оприбуткування готівки, оскільки не було здійснено дій по внесенню до КОРО готівкових коштів, починаючи з денного звіру РРО №1111 по 1137 за період з 02.03.2016 року у сумі 16 405,94 грн.

Статтею 1 Указу № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає колегії суддів підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 1 квітня 2014 року (справа № 21-54а14).

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення стосовно ФОП ОСОБА_2 про накладення штрафних (фінансових) санкцій..

У поданій апеляційній скарзі апелянт фактично не оспорює законності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, а лише вказує на процесуальні порушення, які, на її думку, були допущені судом першої інстанції під час розгляду адміністративного позову, зокрема: не прийняття судом її уточнюючого позову від 27 квітня 2017 року. Крім того, апелянт вказує в апеляційній скарзі на відсутність у податкового органу підстав для проведення перевірки.

Колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги як доказ незаконності прийнятого суб'єктом владних повноважень податкового повідомлення-рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.04.2017 року позивачка подала до суду адміністративний позов (уточнений) (а.с.48).

Ухвалою від 27 квітня 2017 року суд відмовив у прийнятті заяви від 27.04.2017 року з посиланням на ст. 137 КАС України, оскільки позивачка фактично змінила предмет позову, тоді як відповідно до зазначеної норми Закону заяву про зміну предмету позову може бути подано до початку судового розгляду справи.

Зазначена ухвала суду, колегія суддів вважає, прийнята у відповідності до вимог чинного Кодексу адміністративного судочинства, не порушує прав та обов'язків позивачки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена ухвала може бути оскаржена позивачкою під час оскарження постанови суду.

У даній апеляційній скарзі, апелянт ухвалу не оскаржує, проте посилається на неї, оскільки вважає, що суд неправомірно не прийняв її до свого провадження.

Проте, колегія суддів, як зазначено вище, вважає, що ухвала суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті заяви від 27.04.2017 року є законною.

Що стосується питання незаконності проведеної перевірки, то колегія суддів також вважає законною постанову суду в цій частині та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, перевірка податковим органом була проведена на виконання наказу ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 29.03.2016 року №1197 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2».

Підставою для проведення перевірки стала отримана від Департаменту фінансової політики Черкаської міської ради інформація, викладена у листі від 16.03.2016 року про необхідність проведення перевірки суб'єкта господарювання стосовно дотримання чинного законодавства щодо перерахування акцизного податку в повному обсязі в т.ч. і позивачку.

Перевірка позивачки була здійснена у присутності представника за довіреністю, яка зауважень до акту перевірки не надала.

Суд першої інстанції вірно послався на постанову Верховного Суду України від 24.12.2010 року у справі №21-25а10, зазначивши, що платник податку має право не допустити перевіряючих до перевірки для захисту своїх прав. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового чи іншого законодавства.

Фактично позивачка допустила посадових осіб контролюючого органу до перевірки, а отже у такому випадку наділена правом оскарження прийнятого за результатами перевірки податкового повідомлення-рішення, яке і було предметом судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 27 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.