Справа № 8020/11/2070
Суддя: Архіпова С.В.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 листопада 2011 р. № 2-а- 8020/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Архіпової С.В.

Суддів Бартош Н.С., Чудних С.О.,

при секретарі судового засідання Солуяновій Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства завод "Електроважмаш"
до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство завод "Електроважмаш" звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові № /0 від 21.03.2011р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 7975350,00 грн. За результатами розгляду скарг позивача повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення він вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права та законні інтереси. При цьому, в акті перевірки не вказано в чому саме полягає порушення вимог Закону України «Про податок на додану вартість», а всі необхідні первинні документи на підтвердження податкового кредиту наявні на підприємстві позивача і при проведенні їх надано до відповідача для ознайомлення.

Таким чином, як вважає позивач, у Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові відсутні підстави невизнання належності формування податкового кредиту, та, відповідно, заявлення сплаченої суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

На підтвердження своєї позиції зазначив, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку Державного підприємства заводу "Електроважмаш" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2010 р., яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у червні, вересні, жовтні, листопаді 2010 року та правомірності декларування відємного значення за грудень 2010 року. За результатами перевірки виявлено низку порушень, за наявності яких прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення, яке відповідач вважає цілком обґрунтованим та законним.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, керуючись наступним.

Так, судом встановлено, що в лютому березні фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові проведено позапланову виїзну перевірку Державного підприємства заводу "Електроважмаш" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2010 р., яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у червні, вересні, жовтні, листопаді 2010 року та правомірності декларування відємного значення за грудень 2010 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 678/40-028/00213121 від 18.03.2011р., яким встановлено порушення Державним підприємством заводом "Електроважмаш" п.п. 7.2.3 п. 7.2, 7.4.1 п. 7.4, п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що виявилось у завищенні від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2010 року, що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2010 р. на суму 7975350,00 грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24-рядок 25, значення цього рядка переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду )за грудень 2010 р. на суму 508217,00 грн. Також згідно висновків акту зазначено, що відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з ПДВ за грудень 2010 року підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 4960342,00 грн. (рядки 18.2,21,22.2 декларації з ПДВ за грудень 2010р.).

В результаті перевірки, проведеної на підставі п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що позивачем завищено бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 7 975350,00 грн., в звязку з чим, на думку податкового органу, сума бюджетного відшкодування за грудень 2010 року складає 0,0 грн., а залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2010 року складає 4 451523,00 грн. за результатами позапланової виїзної перевірки.

На підставі розгляду зазначеного акту перевірки 30.12.2010 відповідачем прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення рішення № /0 від 21.03.2011р., яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 7975350,00 грн.

Доходячи висновку про наявність виявлених порушень, відповідач виходив з того, що основними контрагентами постачальниками позивача у перевіреному періоді є, крім інших, ТОВ «Український стандарт», ТОВ ВКФ «Норд», ЗАТ «Телесистеми України», ТОВ НВП «Укрпромпровадження», ТОВ «ТД «ОСОБА_2 ресурс», ТОВ «Арсенал» та інші. Податковий орган вважає, що контрагенти позивача ТОВ ВКФ «Норд», ЗАТ «Телесистеми України», ТОВ «Група компаній «Мост», ПП Фірма «Дівіт», ПП «Техпромекспо», ПП «Харківський центр промислової електроніки», ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4 Україна», ТОВ «Земсервіс і К», ТОВ «Віра МТ», ТОВ «АВП», ПП «Техпромекспо» мають ознаку ризикованого кредиту.

Щодо частини зазначених контрагентів позивача податковими органами встановлено фактичну неможливість провадження ними реальної господарської діяльності через брак основних фондів та людських ресурсів. При цьому, згідно АІС «Автоматизовані системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та на підставі аналізу контрагентів, операції по взаємовідносинам з якими позивачем включено до складу податкового кредиту декларацій з ПДВ за грудень 2010 року, відповідачем зроблено висновок, що контрагенти позивача ТОВ «ТД «ОСОБА_2 ресурс», ТОВ «Промсталь», ТОВ Фірма «Торгсервіс ЛТД», ПП «Вікторія 2007» є транзитерами, діяльність яких спрямована на надання необґрунтованої податкової вигоди платникам податків та не містить ознак такої господарської діяльності, яка здійснюється у межах законодавства . За таких обставин відповідач вбачав ознаки нікчемності угод, укладених позивачем з переліченими контрагентами в силу ч. 1 ст. 207 ГК України, ст., ст. 203,215,216,228 ЦК України.

Доходячи наведених висновків відповідач також керувався актами попередніх перевірок позивача № 3102/40-028/00213121 від 19.08.2010р., № 3457/40-028/00213121 від 17.09.2010р., № 3915/40-028/00213121 від 21.10.2010р., № 4111/40-028/00213121 від 09.11.2010р., № 4573/40-028/00213121 від 17.12.2010р., № 387/40-028/00213121 від 17.02.2011р., якими вивалено порушення з боку позивача вимог п.п. 7.4.1, п. 7.40 п. 7.7.1 п.п. 7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та за якими було прийнято податкові повідомлення-рішення.

Проте, суд з висновками відповідача не погоджується та зазначає, що відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що мав чинність на час виникнення та реалізації спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

У відповідності до п.п. 7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Відповідно до п.п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. В даній справі судом встановлено, що між позивачем - ДП заводом "Електроважмаш" та переліченими вище підприємствами контрагентами укладено господарські договори, в звязку з якими контрагентами видано податкові накладні, за якими позивачем в подальшому сформовано податковий кредит відповідного періоду.

Позивачем до суду надано належним чином засвідчені копії укладених договорів, які викладено у формі єдиного письмового документу, підписано сторонами та скріплено печатками сторін. Також позивачем до суду надано копії податкових накладних, виданих контрагентами в звязку з укладеними договорами, які оформлені належним чином. Наявність зазначених податкових накладних та їх належне оформлення сторонами у справі не заперечується.

З копій видаткових накладних на товар, довіреностей на отримання товару судом встановлено, що товар за укладеними договорами дійсно передавався до позивача, ним отримувався та використовувався у власній господарській діяльності.

Підстав для сумнівів у достовірності перелічених документів не виявлено.

В звязку з наведеним суд зауважує, що в даній справі доводи відповідача про відсутність реального характеру відповідних операцій суду не доведено та вони не підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні угод взаємоузгоджених дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом, при виконанні вимог ст.11 КАС України, не виявлено.

Судом встановлено, що позивачем отримано від його контрагентів належним чином оформлені податкові накладні на всю кількість продукції, яка оплачена позивачем в повному обсязі грошовими коштами, в тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість.

Такими чином, позивачем додержано встановлений порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. Позивач після одержання від постачальника належним чином оформлених податкових накладних відобразив у податковому обліку податковий кредит в сумі ПДВ, сплаченому продавцю у складі ціни придбання відповідно до вимог п. 7.5.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Закон України «Про податок на додану вартість», що мав чинність на час виникнення та реалізації спірних правовідносин, не встановлював обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Відповідно до положень вказаного Закону України сума ПДВ, що включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок зі сплати цього податку до бюджету.

Сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця і суму бюджетного відшкодування. Тобто покупець - платник податку на додану вартість не несе відповідальності за податкові зобов'язання продавця, а наявність порушень ведення бухгалтерського обліку, вимог податкового обліку або інші порушення умов ведення господарської діяльності контрагента не може бути підставою для позбавлення права добросовісного платника податку на додану вартість на віднесення сплачених ним у ціні наданих послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту за умови, що він виконав усі передбачені законом умови щодо цього.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ГК України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у звязку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Крім того, висновки актів перевірок позивача, на які посилався відповідач в акті перевірки № 678/40-028/00213121 від 18.03.2011р. спростовано згідно судових рішень, якими скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами розгляду таких актів.

Посилання відповідача на те, що у контрагентів позивача - ТОВ ВКФ "Норд" та ТОВ "Український стандарт" відсутні трудові ресурси та необхідні приміщення, обладнання, в тому числі транспортне, для виконання укладених угод не беруться судом до уваги, оскільки податковим органом не доведено, що угоди з позивачем можливо було виконати виключно за рахунок власних трудових ресурсів та обладнання контрагентів.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем податковий кредит сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані, та в подальшому правомірно відповідні суми заявлені до бюджетного відшкодування. Висновки Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові щодо заниження ДП заводом "Електроважмаш" податкових зобовязань з податку на додану вартість у перевіреному періоді та щодо завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2010 року є хибними.

В звязку з наведеним суд відзначає, що будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення відповідача з урахуванням наведеної норми, суд дійшов висновку, що відповідачем при його прийнятті, невірно застосовано норми чинного законодавства при неповному та неправильному встановленні всіх дійсних обставин справи, в звязку з чим воно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 94, 104, 159, 160-162 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові № /0 від 21.03.2011р.

Стягнути з державного бюджету на користь Державного підприємства «Електроважмаш» сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 21 листопада 2011 року.

Головуючий Суддя С.В. Архіпова

Судді Н.С. Бартош

ОСОБА_5