Справа № 464/5156/17
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5156/17
пр.№ 2-а/464/346/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді - Мички Б.Р.,

з участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Львові сержанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м.Львові, про визнання протиправною та скасування постанови,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 372285 від 27 червня 2017 року, винесену відносно нього за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, покликаючись, що така винесена з грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить такий задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що 27 червня 2017 року о 10:35 год. на ділянці автомобільної дороги М-10 Львів-Краківець 20 км+50 м ним було виявлено порушення правил дорожнього руху позивачем, який, керуючи транспортним засобом PEGOT, д.н.з. НОМЕР_1, перетнув дорожню розмітку 1.1 вузька суцільна лінія, а також здійснив обгін ближче 100 м перед пішохідним переходом, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначив, що працівники патрульної поліції, керуючись Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексом України про адміністративні правопорушення, не складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а виносять постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також звернув увагу на відеоматеріали, вилучені з камер нагрудного реєстратора, які долучені до матеріалів справи, що спростовують доводи позивача. В судове засідання, призначене на 25.09.2017, подав заяву, у якій просить розглядати дану адміністративну справу без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні позов заперечила, надала пояснення, аналогічні викладеним у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи. Вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідно до ст.ст. 222, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законною, обґрунтованою та справедливою. В судове засідання, призначене на 25.09.2017, подала заяву, у якій просить розглядати дану адміністративну справу без її участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

27 червня 2017 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Львові сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 372285, якою до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З даної постанови вбачається, що позивач 27 червня 2017 року о 10.35 год. на ділянці автомобільної дороги М-10 Львів-Краківець 20км+50м здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом з перетином суцільної лінії дорожньої розмітки, чим порушив п.14.6 «в» Правил дорожнього руху України.

Адміністративний позов про скасування даної постанови розглядається у порядку адміністративного судочинства, як це передбачено відповідно до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Так, за диспозицією ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п.14.6 «в» Правил дорожнього руху України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

У поданому позові позивач вину у вчиненні правопорушення заперечив з підстав, що обгін було здійснено з додержанням вимог ПДР України на ділянці дороги з достатньою видимістю, за відсутності зустрічних автомобілів та перетинаючи пунктирну розмітку смуг руху з дозволеною швидкістю, про що повідомляв працівнику поліції, однак останній не взяв до уваги таких даних. Також висловив сумніви щодо фізичної можливості фіксації цього порушення поліцейським у зустрічному автомобілі, який вийшов з повороту, а відтак не мав жодної можливості побачити таке через відсутність прямої видимості.

Відповідач, в свою чергу, не представив суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача не спростовано.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушення ОСОБА_1 правил обгону, що є обовязковою обєктивною ознакою інкримінованого правопорушення, із переглянутих судом відеоматеріалів, вилучених з камер нагрудного реєстратора інспектора управління патрульної поліції у м.Львові, факт здійснення ОСОБА_1 обгону встановити не вбачається можливим, а тому факт порушення ним вимог п.14.6 «в» ПДР України, при розгляді адміністративної справи, не знайшов свого підтвердження, а отже у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 9, 122, 251, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись п.14.6 «в» ПДР України, ст.ст. 3, 11, 18, 41, 71, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 372285 від 27.06.2017, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Б.Р. Мичка