Справа № 336/4191/17
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/4191/17
Провадження № 2-а/336/411/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови їй у перерахунку пенсії як державному службовцю відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» з 10.05.2017 року; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату їй пенсії в розмірі 90% відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 26 грудня 1993 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія, відповідно до довідки від 20.04.2017 року № 170017/28997 починаючи з 10 травня 2017 року та звернути постанову до негайного виконання у відповідності до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя починаючи з 14.03.2005 року, отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та з урахуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року.

Як зазначає позивач, у березні 2017 року їй стало відомо, що 01.04.2016 року було підвищено посадові оклади працівникам Національного Банку України.

10.05.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок їй пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати (посадового окладу) працюючих державних службовців у розмірі 90% заробітку згідно довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям від 20.04.2017 року № 170017/28997.

Згідно даної довідки, позивач працювала в Управлінні Національного Банку України на посаді начальника відділу, заробітна плата, з якої призначено пенсію, для її перерахування станом на 01.04.2016 року становить 16 952, 49 грн.

Листом від 24.05.2017 року № 79/К-1 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії, з посиланням на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, п. 2р. ХІ якого визнано Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 цього розділу.

Позивач вважає відмову відповідача неправомірною, а дії щодо відмови їй в перерахунку пенсії протиправними.

В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення та пояснив, що відповідно до вимог чинного законодавства відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу як державному службовцю, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців з 01.05.2016 року. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та третьої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя починаючи з 14.03.2005 року та отримує пенсію за віком, розраховану їй відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723- ХІІ з урахуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

10.05.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок їй пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати (посадового окладу) працюючих державних службовців у розмірі 90% заробітку згідно довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям від 20.04.2017 року № 170017/28997, відповідно до якої вона працювала в Управлінні Національного Банку України на посаді начальника відділу, заробітна плата, з якої призначено пенсію, для її перерахування станом на 01.04.2016 року становить 16 952, 49 грн.

Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 24.05.2017 року № 79/К-1 відмовило позивачу в перерахунку пенсії, з посиланням на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, п. 2р. ХІ якого визнано Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 цього розділу та на сьогоднішній день Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, не визначений порядок перерахунку пенсій державних службовців, яким пенсія призначено відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набув чинності 01 січня 2015 року, положення статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладені у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям був визначений у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Вказані норми права передбачали, що перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» норми і положення, які встановлювали порядок і умови перерахунку пенсії були виключені з постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865.

З 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон №889), відповідно до ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

У свою чергу, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державним службовцям.

В Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, не передбачено перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів працюючих державних службовців.

Аналогічна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалі від 02 червня 2017 року у справі №348/2262/16-а.

Крім того, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. … зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.»

За таких обставин, суд вважає відмову відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії як державному службовцю відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» з 10.05.2017 рокуправомірною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 21, 22, 46 Конституції України, статтями 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було прийнято без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Я.Р.Марко