Справа № 462/3620/17
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3620/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст.183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними, щодо відмови у переведенні її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона була на повному утриманні свого батька ОСОБА_2 /1921 р.н./, який до моменту смерті /08.12.2012 р./ отримував пенсію по 1-й групі інвалідності /підгрупи А/ відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На даний час позивач отримує пенсію за віком та звернулася до відповідача про переведення її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, на що отримала відмову. Вважає таку відмову незаконною, а тому змушена звернутися до суду, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнає та вказав, що позивач знаходиться на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова, як одержувач пенсії за віком. Позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки згідно пенсійного законодавства України позивач не відноситься до категорії осіб, що мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст.183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та представником відповідача обставини, суд приходить до переконання, що вони є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова, як одержувач пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із копії листа Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова від 19.07.2017 р., ОСОБА_1 повідомлено про відсутність законних підстав для її переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника./а.с.4-5/

Відповідно до змісту ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, покликається на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ст.30 даного Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім'ї, серед інших, вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Крім цього, позивач не надала суду жодних підтверджень щодо отримання її батьком до часу його смерті пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відтак, як вбачається з наведеного, умовою для отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника його дитиною є непрацездатність останньої.

До непрацездатних членів сім'ї, зокрема дітей, в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» належать діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що вона, згідно законодавства України про пенсійне забезпечення, належить до категорії осіб, які мають право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 6-12, 69, 86, 158, 160 - 163, 183-2, 186 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята в скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Ю.Л. Бориславський