Справа № 587/2463/17
Суддя: Дашутін І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/2463/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Дашутіна І.В.

при секретарі Макошенець С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, з тих підстав, що відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 620764 від 25 серпня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, але позивач не погоджується з тим, що він вчинив правопорушення і просив визнати незаконним дії поліцейського та скасувати зазначену постанову.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та в обґрунтування своїх заперечень надав суду диск із відеозаписом складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2017 року інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2, була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по праві про адміністративне правопорушення серія АР № 620764, за змістом якої, 25.08.2017 року о 17 год. 35 хв. в м. Суми по вул. Романська ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом користувався приладами і засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9 д ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП» (а.с. 12).

В свої позовній заяві позивач пояснив, що дійсно 25.08.2016 р. близько 17.30 год., керуючи автомобілем «Тойота», р.н. НОМЕР_1, рухався по вул. Роменській в м. Суми та жодним чином не порушував вимог ПДР України, в тому числі не користувався засобами звязку під час руху. Потім в районі буд. № 87 вищевказаної вулиці його зупинив інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2, яки повідомив йому про те, що начебто бачив, що він під час керування транспортним засобом користувався засобом звязку, тримаючи його в руці, а тому він буде притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з застосуванням штрафу в розмірі 425 грн. На його заперечення про те, що він під час керування транспортним засобом не користування засобами звязку, і те що поліцейський рухався позаду його автомобіля, в якому тоноване заднє скло, і взагалі не міг бачити, що відбувається в салоні автомобіля, а також на те, що він просить перенести розгляд справи та надати йому час на отримання правової допомоги, відповідач відмовив, посилаючись на те, що він особисто бачив факт правопорушення і йому цього достатньо.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: ... технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В порушення вищевказаної норми, в постанові, яка була винесене відповідачем відносно ОСОБА_1, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Згідно графи № 8 оскаржуваної постанови, до постанови нічого не долучалося. Тобто, інспектор виніс рішення про винуватість особи за відсутності будь-яких доказів, що є грубим порушенням вимог ст.ст. 251-252 КУпАП.

При притягненні ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, шляхом винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було порушено конституційне право позивача на захист.

Дії відповідача були вчиненні в порушення вимог Закону України «Про національну поліцію», Конституції України, КУпАП, з порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція) вбачається, що 1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 2. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; с) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, адміністративне провадження прирівнюється до кримінального, тобто, навіть при притягненні особи до адміністративної відповідальності, державні органи (посадові особи) зобов'язанні дотримуватися та застосовувати всі гарантії та свободи закріпленні в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дана позиція чітко закріплена Європейським судом з прав людини в наступних рішеннях: в рішенні від 21.10.2010 року в справі «Корнєв і Карпенко проти України», (п. 59-69) - де Європейський суд з прав людини зазначає (п. 61) «.... адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції; аналогічна позиція ЄСПЛ висловлена у рішенні від 06.09.2005 року по справі «Гурепка проти України».

Як вимагає ч. 3 п. b) ст. 6 Конвенції кожна особа при притягненні до відповідальності має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У випадку справи на підставі якої була винесена оскаржувана постанова, 25.08.2017 року при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, інспектором поліції було порушено право позивача на захист, оскільки, посадова особа не надала йому можливості отримати правову допомогу, а також не забезпечила його часом достатнім та необхідним для підготовки свого захисту, що прямо підтверджується доказами, які наявні в даній справі.

У випадку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, справа була розглянута інспектором за 10-15 хвилин, що відповідач сам підтвердив в судовому засіданні, в звязку з чим позивача було позбавило можливості мати достатньо часу для підготовки свого захисту.

В свою чергу, в рішенні ЄСПЛ «Корнєв і Карпенко проти України» в п. 69 , Суд зазначає, що заявниця стверджувала, що хоча вона не зверталася з клопотаннями про забезпечення юридичного представництва її інтересів у справі або про виклик свідків, їй не можна дорікати за це, оскільки, як було вже зазначено вище, вона не мала часу оцінити ситуацію й усвідомити необхідність та важливість таких клопотань для розгляду її справи. Отже, вона вважала, що її бездіяльність не звільняє державу від відповідальності за порушення її процесуальних прав.

Як зазначено в ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення. Статтями 7, 245, 251-252, 268, 283-284 КУпАП, прямо визначено, що перед тим як винести постанову, інспектор зобовязаний провести повну та обєктивну перевірку, з дотриманням встановленого порядку, забезпечивши дотримання прав та основоположних свобод людини, врахувати вимоги ст. 33-36 КУпАП, а лише потім прийняти остаточне рішення.

Крім того, відповідачем порушено вимоги ст. 247 КУпАП, оскільки, за відсутності у своєму розпорядженні доказів винуватості позивача, інспектор був зобовязаний закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 70 КАС України, оскільки заперечується позивачем, і інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, наданий відповідачем диск з відеозаписом не містить зафіксованого самого факту правопорушення, а тому суд не може покласти наданий доказ в основу даної постанови.

Враховуючи викладене, необхідно визнати незаконними дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови та скасувати постанову від 25 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення винесену відносно ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо винесення постанови серії АР № 620764 від 25.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії АР № 620764 від 25.08.2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 гривень скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя І.В. Дашутін