Справа № 823/912/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/912/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за клопотанням ОСОБА_5 про поновлення строку звернення до суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області Ніколенко Ольги Петрівни, третя особа: Катеринопільська районна організація профспілки працівників освіти і науки про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області Ніколенко Ольги Петрівни, третя особа: Катеринопільська районна організація профспілки працівників освіти і науки про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк для звернення з адміністративним позовом до суду та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду, а наведені обставини не є поважними причинами пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997р.) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006р. (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

В свою чергу, у відповідності до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба, відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на посаді начальника відділу освіти Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області.

27.05.2016р. розпорядженням голови Катеринопільської РДА Черкаської області № 71-к «Про звільнення ОСОБА_5», позивача було звільнено із займаної посади, у зв'язку з ліквідацією цього відділу, на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Тобто, позивач перебував на публічній службі, а відтак, при визначенні строку звернення до адміністративного суду у спірних відносинах мають застосовуватися саме положення частини 3 статті 99 КАС України, якими передбачено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що копію наказу про звільнення, а також трудову книжку ОСОБА_5 отримав в день звільнення, що не заперечується позивачем.

08.09.2016р. постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/310/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016р., скасовано розпорядження голови Катеринопільської РДА Черкаської області від 29.01.2016р. № 17 в частині ліквідації відділу освіти Катеринопільської РДА Черкаської області.

15.02.2017р. ОСОБА_5 звертався до відповідача про поновлення його на роботі, з підстав прийняття судом рішення про скасування розпорядження, на підставі якого позивача звільнено з посади.

Однак, 24.02.2017р. Катеринопільською РДА Черкаської області повідомлено заявника щодо неможливості поновлення його на роботі, оскільки до моменту винесення постанови судом, розпорядження райдержадміністрації № 17 виконано, тобто ліквідовано відділ освіти РДА.

Згідно постанови Черкаського окружного адміністративного суду, ОСОБА_5 брав участь у справі № 823/310/16, в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав та інтересів, у зв'язку зі звільненням з посади начальника відділу освіти Катеринопільської РДА Черкаської області, позивач дізнався 27.05.2016р. (припинення трудових відносин), а про протиправність дії - у вересні 2016 року (отримання постанови суду).

Разом з тим, до суду з адміністративним позовом позивач звернувся лише 12.06.2017р., тобто поза межами передбаченого частиною 3 статті 99 КАС України місячного строку звернення до суду. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений частиною 3 статті 99 КАС України.

В свою чергу, ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, варто зауважити, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення певних дій (в даному випадку - на подання позову до суду).

Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

Європейський Суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Так, позивач, як на підставу для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, вказує на те, що строк звернення до суду ним пропущений з поважних причин, оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.09.2016р. у справі № 823/310/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016р., скасовано розпорядження голови Катеринопільської РДА Черкаської області від 29.01.2016р. № 17 в частині ліквідації відділу освіти Катеринопільської РДА Черкаської області на підставі якого позивача звільнено з роботи. Крім того, позивачем зазначено, що 24.02.2017р. відповідачем відмовлено в задоволенні заяви від 15.02.2017р. про поновлення його на роботі.

Таким чином, позивач вважає, що строк подачі позовної заяви необхідно обраховувати не з моменту винесення розпорядження про його звільнення, а з моменту відмови у поновленні.

Разом з тим, колегія суддів вважає вказані доводи апелянта безпідставними та необґрунтованими, оскільки імперативною нормою Кодексу законів про працю України передбачено альтернативу у питанні настання моменту з якого починається строк звернення до суду з позовною заявою у справах про звільнення «або з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки».

В свою чергу, матеріали справи свідчать про те, що копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач отримав в день звільнення, тобто 27.05.2016р., а тому вищевказані доводи апелянта не можуть бути визнані як підстава для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім цього, надані апелянтом в суді апеляційної інстанції докази з приводу того, що він звертався до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовною заявою про поновлення його на роботі, а відтак, строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки як вбачається з копії даної позовної заяви, ОСОБА_5 звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області лише 24.03.2017р.

Разом з тим, підставами для визнання причин пропуску строку звернення із даним позовом поважними, визнаються лише обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт зазначив, що строк звернення до суду ним пропущено у зв'язку з тим, що він чекав виконання рішення суду, що, на думку колегії суддів, не є поважною причиною його пропуску.

Інших доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали звернутися у строки, встановлені ч. 3 ст. 99 КАС України, позивачем не надано, а колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду, на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Собків Я.М.

Твердохліб В.А.