Справа № 808/2824/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Прудивус О.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 рокусправа № 808/2824/16
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Юрко І.В. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі №808/2824/16 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення шкоди, завданої незаконними діями,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач 1), ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 (далі - позивач 2) звернулись до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - відповідач), в якому просили:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб;

- зобов'язати відповідача взяти їх на облік як внутрішньо переміщених осіб, про що видати довідку;

- стягнути з відповідача на користь позивача 1 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, з моменту подачі позовної заяви по день ухвалення рішення, в розрахунку 442,00 грн. на місяць;

- стягнути з відповідача на користь позивача 2 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, з 28.04.2016 року по день ухвалення рішення, в розрахунку 884,00 грн. на місяць;

- стягнути з відповідача на користь позивача 1 та позивача 2 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконної діями, в розмірі 3 600,00 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що у період з 2005 року по 2014 рік вони проживали у м.Донецьку, у зв'язку з початком проведення антитерористичної операції на сході України, зокрема на території м. Донецька, переїхали до с. Тимошівка Запорізької області, де 21.09.2014 року у них народилась донька - позивач 2. ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача 2, відповідачем 28.04.2016 року на підставі відповідної заяви було взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території та видано довідку від 28.04.2016 року № 375. 28.07.2016 року позивач 1 з метою постановлення її та дитини на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території, також звернулась до відповідача з відповідною заявою, однак не особисто, а шляхом її направлення засобами поштового зв'язку, в результаті чого відповідач відмовив їй у вчиненні відповідних дій. Вважають дії відповідача протиправними оскільки факт їх проживання на тимчасово окупованій території є документально підтвердженим та беззаперечним, повернутись до м. Донецька не мають змоги у зв'язку бажанням уникнути негативних наслідків збройного конфлікту, масових порушень прав людини, повсякденних проявів насильства. Зазначили, що своїми протиправними діями відповідач завдав їм істотну матеріальну шкоду, яка полягає в неотриманні матеріальної, гуманітарної, благодійної допомоги, не сприянні у переміщенні їх рухомого майна тощо.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачі звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просять постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що на прохання ОСОБА_3 взяти на облік членів його родини в усній формі представниками відповідача відмовлено, письмову заяву на той час не приймали, оскільки у родини відсутня реєстрація в зоні АТО, докази проживання на тимчасово непідконтрольній території ОСОБА_2 також не приймали. В порушення вимог пп.2 п.6 постанови КМУ від 01.10.2014 року №509 під час видачі довідки ОСОБА_3 відповідач не видав довідку його донці ОСОБА_4

28.07.2016 року позивач 1 з метою постановлення її та дитини на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території звернулась до відповідача з відповідною заявою та доказами проживання на тимчасово непідконтрольній території шляхом направлення засобами поштового зв'язку.

У листі відповідача від 19.08.2016 року відмовлено у взятті на облік позивача 1 та її дитини з причин відсутності обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, оскільки вона зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримувала допомогу від відповідача по догляду за дитиною, отже наданими документами не підтверджено перебування на момент проведення АТО, в свою чергу розгляд питання стосовно доньки безпідставно та незаконно проігноровано.

Зауважили, що лише після подачі позовної заяви відповідач видам позивачам довідку внутрішньо переміщених осіб. Проте, при зверненні до суду позивачі ставили за мету підтвердити свій законний статус внутрішньо переміщених осіб в суді, оскільки без винесення відповідного рішення у державних органів виникають питання до позивача 1 та її доньки, оскільки вони дійсно не мають реєстрації в районі проведення АТО і при зміні місця мешкання питання про видачу відповідної довідки вирішується знов.

Згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи чітко визначені підстави відмови видачі довідки, серед котрих відсутня така підстава як звернення засобами поштового зв'язку.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що у період з 2005 року по 2014 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, проживали у м.Донецьку. У зв'язку з початком проведення антитерористичної операції на території м. Донецька, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, переїхали до с.Тимошівка Запорізької області.

21.09.2014 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, з метою постановлення його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території, особисто звернувся до відповідача у порядку, встановленому законом.

28.04.2016 року відповідач взяв на облік ОСОБА_3, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, та видав йому довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 28.04.2016 року № 375 (а.с. 12).

28.07.2016 року ОСОБА_2 була складена заява про постановлення її та ОСОБА_4 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 13).

Вказану заяву разом із доданими до неї документами, а саме: свідченнями чоловіка, копією диплома про вищу освіту, довідкою з місця роботи від 06.05.2016 року № 04/01-52, копією паспорту громадянина України, свідоцтвом про народження позивача 2 серії 1-ЖС № 268474 (а.с. 9, 11, 13, 14) ОСОБА_2 направила відповідачу засобами поштового зв'язку.

Листом від 19.08.2016 року № 649/01-14 відповідач відмовив ОСОБА_2 у видачі довідки про взяття її та ОСОБА_4 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, оскільки відсутні законодавчо визначені обставини для вчинення відповідних дій (а.с. 12 зі зворотного боку).

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо не взяття ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на облік як внутрішньо переміщених осіб, слід виходити з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в Україні регламентований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п.2 Порядку для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Прийняття заяв та видача довідок про взяття на облік можуть здійснюватися в місцях проживання внутрішньо переміщених осіб працівниками житлово-експлуатаційних організацій або уповноваженими особами, визначеними виконавчими органами сільських і селищних рад, за погодженням з уповноваженим органом. За результатами проведеної роботи працівники житлово-експлуатаційних організацій та уповноважені особи подають щотижня уповноваженому органу звіт.

За приписами п. 4 Порядку під час подання заяви про взяття на облік заявник пред'являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Пунктом 8 Порядку визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.07.2016 року ОСОБА_2 була складена заява про постановлення її та її доньки на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та разом із доданими до неї документами направлена відповідачу засобами поштового зв'язку.

Листом від 19.08.2016 року № 649/01-14 позивачу 1 було відмовлено у видачі довідки про взяття її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Отже, оскільки позивач 1 звернулась до відповідача з заявою про постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не особисто, як того вимагають положення п.2 Порядку, а шляхом направлення заяви та доданих до неї документів відповідачу засобами поштового зв'язку, колегія суддів погоджується з тим, що у відповідача були відсутні законні підстави для взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб. Доказів протилежного позивачами не надано. Отже, колегія суддів погоджується з тим, що відмова відповідача у видачі довідки про взяття на облік ОСОБА_2 та її доньки як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є правомірною.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 08.11.2016 року, тобто вже під час перебування даної адміністративної справи на вирішенні в суді, ОСОБА_2 особисто звернувся до відповідача з визначеним законом переліком документів та за результатами розгляду поданої заяви відповідачем було видано довідку про взяття її та її доньки на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території (а.с. 45-46). Отже, в цій частині позовних вимог спір фактично вичерпано.

Із урахуванням викладених обставин у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, на переконання суду, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, суд виходить із такого.

За приписами ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність протиправного діяння у формі прийняття незаконного рішення органом державної влади, органом місцевого самоврядування, посадовою чи службовою особою цих органів або вчинення незаконної дії чи бездіяльності наведеними органами та особами, наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача.

Відтак, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо не взяття позивачів на облік як внутрішньо переміщених осіб, колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем не було завдано жодної шкоди поз позивачам з огляду на відсутність ознак будь-якої протиправності в його діях.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними посилання апелянтів на те, що при зверненні до суду вони ставили за мету підтвердити свій законний статус внутрішньо переміщених осіб в суді, оскільки без винесення відповідного рішення у державних органів виникають питання до них, так як вони дійсно не мають реєстрації в районі проведення АТО і при зміні місця мешкання питання про видачу відповідної довідки вирішується знов, з огляду на наступне.

Предметом оскарження у цій справі є конкретні дії та рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, щодо не взяття позивачів на облік як внутрішньо переміщених осіб, оскаржуване рішення оформлено листом від 19.08.2016 року. Питання щодо підтвердження законного статусу позивачів, як внутрішньо переміщених осіб при розгляді справи не ставилось та судом не переглядалось.

При розгляді справи позивачами оскаржуються конкретні дії та рішення суб'єкта владних повноважень, а тому питання, які виникли чи можуть виникнути в подальшому, а також інші спори з суб'єктами владних повноважень, при зміні місця мешкання і видачі відповідної довідки, тощо, не можуть бути вирішені при розгляді даної справи на майбутнє та без заявлення відповідних вимог позивачами.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані позивачами докази, на думку колегії суддів не доводять протиправність дій відповідача щодо не взяття позивачів на облік як внутрішньо переміщених осіб та, як наслідок, не підтверджують факт заподіяння їм шкоди з боку відповідача. При цьому, відповідач, дії якого оскаржуються довів правомірність відмови у взятті позивачів на облік як внутрішньо переміщених осіб, оформленої листом від 19.08.2016 року №649/01-14.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі №808/2824/16 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення шкоди, завданої незаконними діями - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва