Справа № 415/3933/17
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.17 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати його право на компенсацію для придбання твердого палива за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом м. Лисичанська Луганської обл. з розрахунку вартості 5,9 тони вугілля на побутові потреби на домогосподарство починаючи з 2014 року і в подальшому та зобовязати відповідача виплатити йому грошову компенсацію для придбання твердого палива за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом м. Лисичанська Луганської обл. з розрахунку вартості 5,9 тони вугілля на побутові потреби на домогосподарство починаючи з 2014 року і в подальшому.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, усно та письмово просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні досліджені докази: копія трудової книжки; копія листа №4671 від 02.06.2017 р.; копія заяви від 18.05.2017 р.; письмові заперечення проти позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач має стаж роботи 15 років на підприємствах вугільної промисловості (а.с.7-11) та з 15 вересня 2016 р. перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа (а.с.4).

19 травня 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому компенсації вартості вугілля обсягом 6 тонн за 2017 р. у звязку зі змінами у ст..48 Гірничого закону (а.с.13).

Відповіддю від 02 червня 2017 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви у звязку зі змінами до ст..48 Гірничого закону, якою право на компенсацію було виключено (а.с.12).

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 01.01.2015 набув чинності ЗУ від 28.12.2014 №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України». Даним законом внесені зміни до ст. 48 Гірничого закону України., згідно яких ч.ч.5-8 ст.48 були замінені на одну частину «Після ліквідації або консервації гірничого підприємства колишнім працівникам вугледобувних і шахтобудівних підприємств надається субсидія на придбання твердого палива або на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених КМУ».

У свою чергу з п.1 затвердженого постановою КМУ №77 від 31.01.2007 р. Порядку надання пільг на придбання твердого палива за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам з 30 грудня 2016 р. також було виключене посилання на те, що цей Порядок визначає механізм надання пільг особам, передбаченим Гірничим законом.

Таким чином, на час звернення позивача у травні 2017 р. за виплатою компенсації вартості вугілля знову ж таки тільки за 2017 р. діюче законодавство на рівні Закону ще з 2015 р. не передбачало ні такої виплати, ні пільг на придбання твердого палива за рахунок субвенцій.

Суд не приймає посилання позивача на затверджений Порядок надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, затверджений постановою КМУ №887 від 12.08.2009 р. (далі Порядок-1), бо згідно п.1 Порядку-1 він визначав механізм надання компенсації за оплату електроенергії, природного газу та центрального опалення житла (далі - компенсація) особам, які мають право на її отримання згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України.

Таким чином, положення Порядку-1 не підлягали застосуванню у звязку із втратою чинності положень закону, на виконання якого цей Порядок-1 був прийнятий.

Окрім того, у суду відсутні докази того, що позивач у 2014-2016 роках мешкав у будинку з центральним опаленням та що він звертався у 2014-2016 р.р. із заявою про виплату компенсації до відповідача, у якого до вересня 2016 р. не перебував на обліку.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 104-106 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: