Справа № 820/2652/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р. № 820/2652/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

суддів - Білової О.В., Мар'єнко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Боднар І.Ю.,

представника відповідача - ОСОБА_1 юстиції України - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 юстиції України про визнання бездіяльності та повідомлення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- прийняти постанову про визнання бездіяльності та неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 від 15 червня 2017 року за виконавчим листом №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданим Харківським окружним адміністративним судом;

- зобов'язати ОСОБА_1 юстиції України вжити заходів відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року у адміністративній справі №820/18952/14.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що повідомленням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 від 15.06.2017 року ОСОБА_3 було повернуто виконавчий лист у справі №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданий Харківським окружним адміністративним судом. Вказане повідомлення не є правомірним та порушує права позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 юстиції України у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України 15.06.2017 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.5 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з припиненням юридичної особи, а саме боржника. Отже, дії державного виконавця правомірні та законні, а також вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановила наступне.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №820/18952/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 31.07.2014 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі "Штефан та інші проти України", зокрема, за заявою ОСОБА_3 за №4862, відповідно до якого суд постановив:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(d ) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

В ході розгляду адміністративної справи №820/18952/14 судом було встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №44549599 з виконання на користь стягувача - ОСОБА_3 рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі "Штефан та інші проти України", про що винесено відповідну постанову. В межах вказаного виконавчого провадження 26.09.2014 року ОСОБА_1 юстиції України виплачено ОСОБА_3 справедливу сатисфакцію у розмірі 2000,00 Євро, що дорівнює 33220,81 грн., як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацію судових витрат.

Відтак, судом в рамках розгляду адміністративної справи №820/18952/14 було встановлено, що спірні відносини склалися з приводу виконання рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року на користь ОСОБА_3 в частині зобовязання держави-відповідача виконати рішення національного суду (в даному випадку, постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року).

Водночас, суд дійшов висновку, що письмові докази свідчать про те, що державним виконавцем не вжито вичерпних заходів щодо виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі №2002/2-а-464/11, якою зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області здійснити необхідні дії відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року №258 "Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", направлених на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними ОСОБА_1 охорони здоров'я України, починаючи із 1 грудня 2010 року.

При цьому, як встановлено судом державним виконавцем було прийнято постанову від 19.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33729516 з виконання Барвінківського районного суду від 17.06.2011 року, без урахування вимог ч.5 ст.8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

За результатами розгляду адміністративної справи №820/18952/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2017 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. по справі № 820/18952/14. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі "Штефан та інші проти України", яким задоволена заява ОСОБА_3 за № 4862 від 03.01.2013 року в частині невиконання рішення національного суду. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2014 р. ВП № 33729516. Зобовязано ОСОБА_5 виконавчу службу України забезпечити виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі "Штефан та інші проти України" в частині виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі № 2002/2-а-464/11.

У відповідності до приписів ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду від 05.03.2015 року набрала законної сили.

В адміністративному позові зазначено, що рішенням Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволено заяву позивача №4862 від 03.01.2013 року і визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції. Також позивачем вказано, що не зважаючи на те, що строк виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 3.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України закінчився 31.10.2014 року станом на час звернення позивача до суду рішення національного суду, а саме постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі №2002/2-а-464/11, не виконано.

У звязку з невиконанням в добровільному порядку судового рішення у справі №820/18952/14, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про отримання виконавчого листа.

За заявою ОСОБА_3 Харківським окружним адміністративним судом 29.05.2017 року видано виконавчий лист про зобовязання Державної виконавчої служби України забезпечити виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі "Штефан та інші проти України" в частині виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі № 2002/2-а-464/11.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 01.06.2017 року на ім'я директора Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України направлено заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року.

У додатках до вказаної заяви вказано про направлення також виконавчого листа від 29.05.2017 року про примусове виконання постанови колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №820/18952/14 та копії посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Вказану заяву зареєстровано 07.06.2017 року у ОСОБА_1 юстиції України, про що свідчить відбиток печатки установи.

15 червня 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 за виконавчим листом №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданим Харківським окружним адміністративним судом, прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Зі змісту повідомлення вбачається, що повернення виконавчого документу державним виконавцем здійснено на підставі п.5 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідно до виконавчого документа боржником є ОСОБА_5 виконавча служба України (), а згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 виконавчу службу України () припинено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Положеннями ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з приписами ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2017 року виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

При цьому вимоги до виконавчого документа встановлені в статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

Водночас, частиною 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, зокрема, якщо: юридичну особу - боржника припинено.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 № 475/97-ВР, Україна повністю визнала на своїй території дію статей 25 та 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо протоколів № 4 і № 7 до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для виконання Україною.

Виконання рішень Європейського суду регламентується Конвенцією та Правилами Комітету міністрів Ради Європи щодо нагляду за виконанням рішень та умов дружніх врегулювань, тематичними Рекомендаціями Комітету міністрів, а на національному рівні - Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, виконанням Рішення є виплата стягувачеві (заявникові) відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №820/18952/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є свідченням того, що відповідачем по справі ОСОБА_5 виконавчою службою України не було вжито всіх необхідних заходів задля виконання рішення Європейського суду з прав людини та рішення національного суду, що стосуються прав позивача.

При цьому невиконання вказаних судових рішень і слугувало підставою для звернення позивача із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/18952/14 відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 під час прийняття повідомлення від 15.06.2017 року про повернення виконавчого листа у справі №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданого Харківським окружним адміністративним судом, послався на п.5 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та обставини припинення юридичної особи боржника Державної виконавчої служби України.

Однак, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" ліквідовано ОСОБА_5 виконавчу службу України із покладенням на ОСОБА_1 юстиції України завдань та функцій з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів.

Водночас, вказаною постановою Кабінету Міністрів України також визначено, що ОСОБА_1 юстиції України є правонаступником Державної виконавчої служби України, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у відповідних сферах.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи внесено 05.08.2016 року, проте до суду не надано доказів виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №820/18952/14 відповідачем ОСОБА_5 виконавчою службою України або його правонаступником.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до приписів ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому п.10 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Крім того, ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, імя чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Водночас вказані положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року кореспондуються із положеннями ст.264 КАС України, відповідно до положень якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку прийняття державним виконавцем оскаржуваного в даній справі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання здійснено з суто формальних підстав, що в свою чергу порушує права позивача, оскільки вказане повідомлення безпосередньо стосується невиконання рішення Європейського суду з прав людини та рішення національного суду. Однак, державний виконавець в супереч обставинам невиконання вищезазначених судових рішень не скористався своїм правом, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження", та не звернувся до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження вже після відкриття такого за заявою позивача.

Водночас, слід зазначити, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Отже, з врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання бездіяльності ОСОБА_1 юстиції України, натомість, з врахуванням необхідності захисту прав позивача у спірних відносинах, приходить до висновку про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 від 15.06.2017 року за виконавчим листом №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданим Харківським окружним адміністративним судом.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов'язання ОСОБА_1 юстиції України вжити заходів відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року у адміністративній справі №820/18952/14, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2017 року виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Однак, за приписами ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2017 року, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

При цьому суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати ОСОБА_1 юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 01.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року у адміністративній справі №820/18952/14 з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 юстиції України про визнання бездіяльності та повідомлення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 юстиції України про визнання бездіяльності та повідомлення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_4 від 15.06.2017 року за виконавчим листом №820/18952/14 від 29.05.2017 року, виданим Хар ківським окружним адміністративним судом.

Зобов'язати ОСОБА_1 юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 01.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року у адміністративній справі №820/18952/14 з урахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Р.В. Мельников

Судді О.В. Білова

ОСОБА_6