Справа № 813/1451/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6911/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1.15.11.2016 звернулася в суд з адміністративним позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі Самбірська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому просила визнати протиправним і скасувати наказ Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 15.03.2017 за №11-0 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1, поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників з 16.03.2017 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2017 до дня поновлення на посаді.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не займала посаду ОСОБА_4, яку було поновлено на посаді згідно рішення суду. Жодних належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 займала посаду поновленого згідно судового рішення працівника відповідачем не надано. Крім цього, вказує, що відповідачем не дотримано приписи трудового законодавства, що встановлюють порядок звільнення працівника та станом на день прийняття наказу її з посади в податковій інспекції були наявні вакантні посади, які, всупереч приписам трудового законодавства, не були запропоновані.

При апеляційному розгляді позивач та її представник підтримали вимоги, наведені у апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що наказом Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 15.03.2017 за №11-0 припинено державну службу та звільнено 15 березня 2017 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (п. 6 ст. 40 КЗпП України).

Даний наказ було прийнято відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 88 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ та Кодексу законів про працю України.

Підставою для прийняття спірного наказу була постанова Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 за №813/4412/16, яка набрала законної сили.

Згаданою постановою суду ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області з 17 листопада 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на відсутність інших вакантних посад, відповідач не мав фактичної можливості перевести позивача за його згодою на іншу роботу та виконати приписи ч. 2 ст. 40 КЗпП України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

З матеріалів справи видно, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі №813/1437/16 повністю задоволено адміністративний позов, поданий ОСОБА_1 до Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 04.04.2016 № 25-0 «Про звільнення у зв'язку з скороченням штатної чисельності» стосовно звільнення ОСОБА_1. Поновлено ОСОБА_1 в Самбірській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на посаді головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 05.04.2016. Стягнуто з Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 2 272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 72 копійки.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі №813/1437/16 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року в зазначеній вище справі.

Наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №80-0 від 16.11.2016 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1.» останню поновлено на посаді і переведено на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №11-0 від 15.03.2017 «Про звільнення з роботи» припинено державну службу та звільнено 15 березня 2017 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за п. 6 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Оцінюючи вказаний наказ, що є предметом оскарження, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року, яка вступила у законну силу, встановлено наступні обставини, які відповідно до ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню, а саме:

- відділ реєстрації платників та електронних сервісів Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області зі штатною чисельністю 8 осіб перейменовано на відділ обслуговування платників податків зі штатною чисельністю 5 осіб;

- в даному структурному підрозділі не відбулися зміни у його складі за спеціальністю, кваліфікацією, професіями;

-ОСОБА_1 за продуктивністю праці та кваліфікацією має переваги у залишенні на роботі порівняно з іншими працівниками відділу, зокрема ОСОБА_4

Вказані обставини не заперечуються відповідачем по даній справі, який пояснив, що усі працівники, в тому числі ОСОБА_4 написали заяви про перевід з відділу реєстрації платників та електронних сервісів у відділ обслуговування платників податків.

Отже, колегією суддів встановлено, що на момент виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі відділу реєстрації платників та електронних сервісів вже не було, а замість нього був відділ обслуговування платників податків.

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що ОСОБА_1 повернулася на роботу не на місце ОСОБА_4, а на своє місце у відділі обслуговування платників податків (так змінилася назва відділу реєстрації платників та електронних сервісів), тому змушена була, як і всі інші особи останнього відділу, написати заяву про перевід у вказаний відділ.

Ці обставини підтверджуються наказом відповідача №80-0 від 16 листопада 2016 року, з якого видно, що ОСОБА_1 поновлено у відділ реєстрації платників та електронних сервісів, якого вже не існувало і змін у штатний розпис відповідачем не вносилося. Наступним пунктом 3 наказу ОСОБА_1 відразу переведено у відділ обслуговування платників податків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що повторне звільнення ОСОБА_1 оскарженим наказом є помилковим, а відповідачу належить провести скорочення штатів цього відділу відповідно до чинного трудового законодавства, позаяк відділ налічує на одну штатну одиницю більше, ніж в штатному розписі.

ОСОБА_1 не підлягає скороченню, так як має переваги над іншими особами, в тому числі ОСОБА_4, що встановлено судовим рішення.

Відповідачем не спростовано вказані обставини, а, навпаки, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свої доводів не надано, що вказує на незаконність і прийняття рішення про звільнення позивачки з підстав передбачених п. 6 ст. 40 КЗпП.

Також, в наказі №80-0 від 16 листопада 2016 року про переведення відсутні відомості, які б підтверджували доводи відповідача про переведення ОСОБА_1 на посаду, що займала ОСОБА_4

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про протиправність оскаржуваного наказу Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №11-0 від 15.03.2017 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, не надав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.03.2017 до дня поновлення на посаді, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Визначаючи розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції виходив з довідки наданої відповідачем від 11.09.2017 №1255/8/13-10/05-00-20/264 відповідно до якої середньоденний розмір заробітної плати позивача складає 260,00 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 16.03.2017 по 21.09.2017 складає 129 робочих днів.

Відтак, розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача складає 33 540 грн. (260 грн. х 129 робочих днів), яку слід стягнути з Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку щодо обгрунтованості даного позову шляхом визнання протиправним і скасування наказу Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 15.03.2017 за №11-0 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1, поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників з 16.03.2017 та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.03.2017 по 21.09.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі №813/1451/17 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 15.03.2017 за №11-0 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 16.03.2017.

Стягнути з Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.03.2016 по 21.09.2017 в сумі 99 320 (дев'яносто дев'ять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 26.09.2017