Справа № 826/23807/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес", про визнання протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014 року по перерахуванню коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок Позивача НОМЕР_2 від юридичної особи - клієнта банку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», що була здійснена з призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №9 від 25.11.14 р. без ПДВ», а також Договору банківського вкладу №006-07976-291214 від 29.12.2014 року; встановлення відсутності у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноважень щодо списання з відкритих на ім`я Позивача рахунків в АТ «Дельта Банк» у розмірі 140 536,34 грн. на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС»; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення сум, що підлягають відшкодуванню, за рахунок ОСОБА_4, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 140 533,15 грн.; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 140 533,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідача не має абсолютного права на визнання правочину нікчемним, оскільки таке право кореспондується з обов'язком встановити обставини, з яким закон пов'язує нікчемність договору.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2017 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича в частині визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014 року по перерахуванню коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок Позивача НОМЕР_2 від юридичної особи - клієнта банку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», що була здійснена з призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №9 від 25.11.14 р. без ПДВ», а також Договору №006-07976-291214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях від 29.12.2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4, оформлені Наказом від 16.09.2015 року № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» (із змінами згідно Наказу від 22.09.2015 року №836), зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Договору № 006-07976-291214 від 29.12.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_4 та відповідно до залишків грошових коштів на рахунках № НОМЕР_3, НОМЕР_2, відкритих у ПАТ «Дельта Банк» на ім'я ОСОБА_4. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем 2 не доведено наявність правових підстав щодо не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписами Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2017 р., як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу у порядку ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено Договір безвідсоткової позики від 25 листопада 2014 року №9, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві у встановлений цим Договором строк таку ж суму грошових коштів (п. 1.1.)

У відповідності до п. 2.1 Договору грошові кошти надаються Позикодавцем Позичальникові не пізніше 01.12.2014 року (допускається надання позики частинами) у безготівковій формі на вказаний в цьому Договорі рахунок.

У Розділі 6 «Реквізити та підписи Сторін» у графі «Позичальник» зазначений поточний рахунок НОМЕР_2 в АТ «Дельта Банк», Код банку: 380236. (а.с.19)

24.11.2014 року Позивачу відкрито рахунок НОМЕР_2, про що свідчить заява №005-07876-241114 (а.с.13)

28.11.2014 року на поточний рахунок ОСОБА_4 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» була здійснена транзакція (операція) з перерахування грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн. з призначенням платежу: «Оплата по дог. безвідсоткової позики №9 від 25.11.14 р. без ПДВ».

Також встановлено, що 29.12.2014 року Позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» Договір №006-07976-291214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях, відповідно до умов якого сума вкладу складає 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 коп.) (п. 1.2), вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п. 1.6. цього Договору, та по « 28» січня 2015 року включно (п. 1.3), процентна ставка на суму Вкладу становить 13 (тринадцять) процентів річних.

У відповідності до п. 1.6 Договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4.

Пунктом 1.8 Договору передбачено, що зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору.

Згідно з п. 1.10. Договору вклад виплачується Вкладнику у разі закінчення строку залучення Вкладу, або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_3, відкритий на ім'я Вкладника в установі Банку.

Пунктом 2.10 Договору передбачено, що вкладник підтверджує, що Банк до укладання цього Договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, щодо умов гарантування вкладів фізичних осіб коштів за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн.. для одного вкладника в одному банку.

Позивач перерахував з поточного рахунку № НОМЕР_3 на вкладний рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 100 000 грн., призначення платежу: Переказ коштів від ОСОБА_4, про що свідчить копія платіжного доручення № 43792663 від 29.12.2014 року. (а.с.16)

З копії Довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» за вих.. №05-2997041 від 08.06.2015 року, виданої Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що Позивачу дійсно відкрито в ПАТ «Дельта Банк» рахунки:

№ НОМЕР_3 у валюті гривня. Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 2 743,75 гривень;

№ НОМЕР_2 у валюті гривня. Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 40 536,34 гривень;

№ НОМЕР_4 у валюті гривня, згідно Договору банківського вкладу (депозиту) №006-07976-291214 «Лояльний». Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 100 000,00 гривень.

Проте, повідомленням Тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» № 9294/175 від 29.09.2015 року ОСОБА_4 повідомлено про нікчемність правочину, а саме: про нікчемність транзакції (операції) від 28.11.2014 року по перерахуванню коштів в сумі 200 00,00 (двісті тисяч) гривень на поточний (картковий) рахунок Позивача НОМЕР_2 від юридичної особи - клієнта Банку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (), що була здійснена з призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №9 від 25.11.14 р. без ПДВ», а також Договору банківського вкладу №006-07976-291214 від 29.12.2014 року, на який були залучені кошти, отримані внаслідок зазначеної нікчемної транзакції, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також наголошено на тому, що відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У Філії - Запорізьке обласне відділення АТ «Ощадбанк» ОСОБА_4 отримав лише 2746,94 грн., що підтверджується копією Заяви на видачу готівки від 13.10.2015 року. (а.с.20)

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі Закон № 4452) встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати цим Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між цим Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 2 ст.1 Закону № 4452 метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 17 ч.1 ст.2 Закону № 4452 встановлено поняття уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Пунктами 3 та 4 вказаної частини визначені поняття: вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону №4452.

Згідно частин 1, 2, 3 ст. 34 Закону № 4452 Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Статтею 37 Закону № 4452 визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, яка діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 р. (надалі - Положення №14).

Стаття 36 Закону № 4452 визначає наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Статтею 37 Закону № 4452 передбачені повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, згідно п.4 та п.6 ч.2 ст.37 Закону №4452, уповноважена особа Фонду має право, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Стаття 38 Закону № 4452 встановлює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Частиною 1 цієї статті уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно частини 2 цієї ж статті протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини 4 ст.38 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності. Зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантоване сума відшкодування за вкладом фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

03.11.2014 року головою Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» прийнятий наказ за №2650 «Щодо стабілізації діяльності Банку», згідно якого з 04.11.2014 з метою стабілізації діяльності Банку запроваджено виконання певних обмежень, зокрема: щодо недопуску проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Надалі, на підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення за №51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

За рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначених ст.ст. 37, 38,51, ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання нікчемними операції з перерахування коштів від ПрАТ «СК «Юнівес» на поточний рахунок позивача та договору банківського вкладу, укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», визначено п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Умовою застосування п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при встановленні нікчемності правочину є мета надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством. Однак, у правовідносинах, що склались між сторонами, ОСОБА_4 є вкладником банку у розумінні ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не кредитором, та одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн. прямо встановлена законодавством України, а тому посилання на п.7 ч.3 ст.38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта банк», нікчемним.

Апелянт стверджує, що переказ коштів на рахунок позивача у розмірі 200000,00 грн. було здійснено з рахунку юридичної особи ПрАТ «СК «Юнівес» та відповідна операція була здійснена у період дії постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, в той же час, зазначена постанова становить банківську таємницю, адресується посадовим особам банку, а не вкладникам і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження, а тому невиконання посадовими особами банку постанови Національного банку України, навіть якщо таке і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність відповідних правочинів та операцій. Відповідачем не надано доказів, що такі дії щодо перерахунку коштів з банківського рахунку юридичної особи на рахунок фізичної особи суперечать законодавству або укладеним договорам.

Негативні наслідки при невиконанні банком рішень Національного банку України щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів (вкладників), а тому позивач не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) фінансової установи та зазнавати на підставі цього негативних наслідків.

Водночас апелянт вказує на зазначення в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол №174/15 від 27 липня 2015 року), що керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені постановою Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ, лише 15 січня 2015 року, а тому факт надання переваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16 січня 2015 року.

В той же час, операція щодо перерахування коштів від ПрАТ «СК «Юнівес» на рахунок позивача НОМЕР_2 відбулась 28 листопада 2014 року, а укладення ПАТ «Дельта Банк» з позивачем договору банківського вкладу та перерахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_4 відбулось 29 грудня 2014 року, тобто до повідомлення посадових осіб ПАТ «Дельта Банк» про відповідні обмеження, встановлені постановою Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ.

Стосовно перерахування коштів на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 від юридичної особи ПрАТ «СК «Юнівес» колегія суддів зазначає, що позивач не заперечує надходження коштів на його рахунок від ПрАТ «СК «Юнівес» та на підтвердження наявності законних підстав для такої операції ОСОБА_4 додано до матеріалів справи копію договору безвідсоткової позики №9 від 25 листопада 2014 року та факт відповідного перерахування коштів у сумі 200000,00 грн. сторонами визнається.

Крім того, умови обслуговування поточного рахунку НОМЕР_2, відкритого позивачу згідно заяви №005-07876-241114 від 24 листопада 2014 року, не містять жодних обмежень щодо надходження коштів на рахунок позивача від інших осіб.

В той же час, ПрАТ «СК «Юнівес», яким перераховано кошти на рахунок позивача, має право вільно розпоряджатися коштами, які є його власністю. Апелянтом не надано доказів, що такі дії щодо перерахунку коштів з банківського рахунку юридичної особи на рахунок позивача суперечать законодавству або укладеним договорам.

Перераховані на поточний рахунок позивача грошові кошти від ПрАТ «СК «Юнівес» за договором безвідсоткової позики №9 від 25 листопада 2014 року перейшли у власність позивача, оскільки в силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на концепцію, яка вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

В розумінні ст.177 ЦК України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, а тому ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та ст.41 Конституції України є непорушними до тих пір, поки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом. Натомість, відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, що розміщені на банківському рахунку.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання апелянта на наявність в договорах банківського вкладу (депозиту) умови, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу та відповідно до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», затверджених рішенням Ради директорів АТ «Дельта банк» протоколом №14 від 20 березня 2013 року, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, оскільки згідно наявного в матеріалах справи платіжного дорученні №43792663 від 29 грудня 2014 року грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок позивача НОМЕР_3 були перераховані саме ОСОБА_4

Отже, позивачем було дотримано умови договору №006-07976-291214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях від 29 грудня 2014 року та п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк».

Посилання апелянта, що згідно оспорюваного наказу застосовано лише наслідки нікчемності, натомість, правочини не визнавались нікчемними, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки уповноважена особа Фонду має право застосувати наслідки нікчемності правочинів лише за умови визнання правочинів нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, відповідне рішення уповноваженої особи має бути належним чином оформлено у вигляді наказу (розпорядження тощо) та мотивовано щодо наявності підстав, визначених законодавством, щодо нікчемності відповідних правочинів.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявності підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для визнання нікчемними операції з перерахування коштів від ПрАТ «СК «Юнівес» на поточний рахунок позивача та договору банківського вкладу, укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», висновок про нікчемність вказаних правочинів є таким, що ґрунтується на припущеннях та ймовірності, а отже є необґрунтованим і безпідставним, не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім того, в силу положень ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом, натомість відповідного судового рішення про визнання недійсним договору №006-07976-291214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях від 29 грудня 2014 року та операції щодо перерахуванні грошових коштів у сумі 200000,00 грн. від ПрАТ «СК «Юнівес» на поточний рахунок позивача та застосування правових наслідків недійсності матеріали справи не містять.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» вих.№05-2997041 від 08 червня 2015 року на ім'я позивача в банку відкрито три рахунки: № НОМЕР_3 у валюті гривня. Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 2 743,75 гривень; № НОМЕР_2 у валюті гривня. Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 40 536,34 гривень; № НОМЕР_4 у валюті гривня, згідно Договору банківського вкладу (депозиту) №006-07976-291214 «Лояльний». Станом на 08.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 100 000,00 гривень.

Таким чином, загальна сума грошових коштів на рахунках позивача, що мають статус вкладу становила 143280 грн., однак, внаслідок звернення до банку агента АТ «Ощадбанк» позивачем отримано суму відшкодування у розмірі 2746,94 грн., що підтверджується наявною в матеріалах копією заяви на видачу готівки від 13 жовтня 2015 року, та залишок невідшкодованої суми становить 140533,15 грн.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що всі наведені апелянтом доводи такими, що не заслуговують уваги, оскільки позиція відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами у розумінні положень ст.ст.70, 71 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при прийнятті даного рішення судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Вищого адміністративного суду України висловлені в ухвалі від 06.07.2017р. при розгляді справи № К/800/8739/16 (802/3997/15).

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2017 р

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича,третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.