Справа № 754/7577/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/11/17
Справа №754/7577/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю секретаря Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

23.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Однак, відповідач у своєму листі №4139/09/Н-380 від 30.05.2016 року відмовив йому з посиланням на відсутність правових підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки дані наданих позивачем уточнюючих довідок про підтвердження пільгового стажу не відповідають записам в трудовій книжці позивача та не враховуються для обчислення пільгового стажу.

Позивач вважає відмову ЛОУПФУ в м. Києві неправомірною, оскільки на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 він досяг необхідного пенсійного віку та, згідно трудової книжки та уточнюючих довідок, має в наявності загальний та пільговий стаж, що відповідає вимогам ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а тому вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за викладених в адміністративному позові обставин та просили суд про їх задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог адміністративного позову, посилаючись на відсутність правових підстав для призначення позивачу пільгової пенсії на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відповідно до копії паспорта громадянина України (а.с. 9).

23.05.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом ЛОУПФУ в м. Києві №4139/09/Н-380 від 30.05.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на вищевказаних умовах (а.с. 18-20).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ЛОУПФУ в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 пропрацював монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 3 розряду з 01.07.1980 року в Будівельному управлінні № 53 тресту «Київгорстрой-8», що підтверджується копією трудової книжки.

З 01.03.1983 року заявник працював монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 4, 5 розряду до 18.04.1984 року, що передбачено списком №2 розділом ХХІХ пункт «а» Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 р. № 1173.

За період з 18.04.1985 року по 03.04.1989 року та по 23.03.1993 року заявник працював за професією «електрозварник ручного зварювання 5 розряду», відповідно до списку №2 розділом 23200000 ХХХІІІ «загальні професії» пункт 906 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 р. №10 та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162.

З 03.04.1989 року заявник був звільнений по переводу в СУ -2 тресту Київміськбуд -1 у зв'язку з реорганізацією СУ-53, де і працював електрозварювальником п'ятого розряду до 23.03.1993 року.

З 05.04.1993 року по 30.12.1996 року працював в Українському учбово-науковому центрі по стандартизації, метрології та якості продукції Держстандарту України, на посаді робітника по обслуговуванню будівель, електрозварювальника 5-го розряду.

З 01.07.1997 року по 01.10.2001 року заявник працював робітником електрозварювальником 5-го розряду на ТОВ «Коніст».

З 15.04.2002 року по 02.01.2003 року працював електрозварювальником 5-го розряду в ТОВ « Спецбудресурс».

З 01.02.2003 року по 24.10.2003 року працював у СПД ОСОБА_4 зварювальником 5-го розряду.

З 21.10.2004 року по 05.04.2005 року працював в ТОВ «Інженерно будівельній компанії ІБК »

28.12.2005 року по 31.05.2006 року заявник працював в ТОВ «ОЛСЕбуд» електрозварювальником 5-го розряду.

07.06.2006 р. по 18.07.2008 р. прийнятий на роботу зварювальником 5-го розряду до ТОВ «МІТРО».

Відповідно до довідки №11 від 16.02.2015 року, виданої ПАТ трест «Київміськбуд -1» імені И.П. Загороднього , в період роботи з 1980 року по 1985 рік заявник працював на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних виробів, виконував складні монтажні роботи під час складання будівель і споруд з окремих елементів і укрупнених блоків, монтаж збірних залізобетонних і бетонних фундаментних блоків, колон балок, великорозмірних панелей зовнішніх і внутрішніх стін і панелей, санітарно-технічних кабін, блоків ліфтових шахт й інших об»ємних елементів будівель.

Крім того, відповідно до вказаної довідки, виданої ПАТ трест «Київміськбуд -1» про підтвердження трудового стажу зазначено, що з 1985 року по 1993 рік заявник виконував роботи електрозварником ручної зварки на новому будівництві нових будинків і споруд повний робочий день, до інших робіт не залучався. Характеристика роботи, яка виконувалась: ручна дугова зварка складних деталей, вузлів металевих конструкцій, каркасів, огорож із вуглецевих сталей в усіх просторових положеннях зварювального шва. Роботу виконував повний робочий день в шкідливих умовах праці, за що отримував доплату та додаткову відпустку за професією електрозварника ручного зварювання, що передбачена Списком №2, Постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 розділ ХХІХ пункт «а» монтажник по монтажу сталевих та залізобетонних виробів. Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 розділ 23200000ХХХІІІ «Загальні професії »- підпункт 906 електрозварник ручного зварювання та Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року розділ 23200000ХХХІІІ «Загальні професії» - підпункт 906.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював з 01.07.1980 року по 28.02.1983 року на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 3 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2; з 01.03.1983 року по 17.05.1985 року на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 4 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2; з 18.05.1985 року по 23.03.1993 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги адміністративного позову підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26

років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Як вбачається з даних трудової книжки позивача, останній має загальний стаж роботи не менше 26 років 6 місяців, з яких не менше 12 років 6 місяців пропрацював на посадах, виконуючи роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, судом встановлено, що позивач на момент звернення - 31.05.2016 року до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, досяг відповідного пенсійного віку та має відповідний загальний стаж трудової діяльності, а також пільговий стаж на посадах, внесених до Списку №2, як того вимагають приписи п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

За загальним правилом, передбаченим ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Однак, з урахуванням встановлення рішенням Деснянського районного м. Києва від 24.07.2017 року факту, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював з 01.07.1980 року по 28.02.1983 року на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 3 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2; з 01.03.1983 року по 17.05.1985 року на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних виробів 4 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2; з 18.05.1985 року по 23.03.1993 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, суд приходить до висновку про необхідність призначення пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2 з моменту ухвалення вказаного рішення суду.

Крім того, відповідно до вимог позовної заяви позивач просить призначити йому пенсію на пільгових умовах з моменту досягнення ним 55-річного віку, однак, на момент звернення з даним позовом до суду позивач досяг 57-річного віку, таким чином, позивачем було порушено приписи ст. 99 КАС України щодо строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 94 КАС України, тобто витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 72, 94, 99, 104, 160-162, 254, 256 КАС України, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 24 липня 2017 року.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий