Справа № 1570/6587/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2017 р. м. Київ К/800/16835/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Голяшкіна О.В., Мороз Л.Л.

секретар судового засідання - Головко О.

за участю

позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської обласної ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Кароліно-Бугазька сільська рада Овідіопольського району Одеської області про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Одеської обласної ради, в якому просили:

-визнати недійсним рішення Одеської обласної ради № 1190-V від 10.09.2010 року "Про зміну меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області" в частині включення в межі села Кароліно-Бугаз земельних ділянок СФГ "Майданюк і К*" площею 16 га, СФГ "Ткаченко і К*" площею 20 га;

- зобов'язати відповідача внести зміни до рішення № 1190-V від 10.09.2010 року "Про зміну меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області" шляхом винесення за межі села Кароліно-Бугаз земельних ділянок СФГ "Майданюк і К*" площею 16 га, СФГ "Ткаченко і К*" площею 20 га.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині включення в межі с. Кароліно-Бугаз під громадську та житлову забудову наданих позивачам у постійне користування земельних ділянок, у зв'язку з грубим порушенням їх конституційних прав на отримання у приватну власність земельних ділянок на рівні середньої земельної частки (паю) та порушенням Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство", Закону України "Про планування і забудову територій", Закону України "Про основи містобудування".

Зокрема, позивачами вказано на порушення порядку врахування громадських і приватних інтересів при плануванні і забудові території, внаслідок чого Кароліно-Бугазькою сільською радою, а також Овідідопольською районною державною адміністрацією таємно приймались рішення про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, у задоволенні позову щодо оскарження яких позивачам відмовлено у зв'язку із його затвердженням відповідним рішенням обласної ради. У зв'язку з відмовою Кароліно-Бугазької сільської ради здійснити приватизацію земельних ділянок на рівні середньої земельної частки (паю), позивачі були вимушені звернутись з цим позовом до суду, оскільки до прийняття Кароліно-Бугазькою сільською радою рішення від 01.08.1997 року № 489 "Про затвердження проекту планіровки і забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області" зазначені земельні ділянки вже були надані у постійне користування для ведення фермерського господарства позивачам, що, на їх думку, позбавляло права орган місцевого самоврядування проектувати такі земельні ділянки під громадську та житлову забудову.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов,язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина третя статті 2 КАС регламентує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, рішенням Одеської обласної ради від 10.09.2010 року № 1190-V "Про зміну меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області" затверджено межі села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району загальною площею 811,760 га згідно з описом та балансом території.

Підставами для прийняття цього рішення вказано положення статей 8, 173, 174 Земельного кодексу України, пункту 26 частини першої статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 11 Закону України "Про основи містобудування", Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12.03.1981 року № 1654-Х, рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 13.10.2009 року № 1786-V, рішення Овідіопольської районної ради від 29.10.2009 року № 488-V, позитивний висновок державної землевпорядної експертизи проектної документації із землеустрою, а також проект землеустрою щодо зміни меж населеного пункту, розроблений ТОВ "Вектор".

Відповідно до додатку 2 до вказаного рішення обласної ради ним передбачалося збільшення території с. Кароліно-Бугаз на 367,647 га, в тому числі за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 286,970 га.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наявної у проекті землеустрою щодо зміни меж населеного пункту с.Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області експлікації по землевласникам та землекористувачам, земельні ділянки яких включені до меж села Кароліно-Бугаз, в межі цього села поряд з іншими територіями було включено землі СФГ "Майданюк і К*" площею 4,00 га, землі СФГ "Ткаченко і К*", членами якої є позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, площею 12,00 га.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 10.04.1996 року, виданого громадянину ОСОБА_2 щодо надання у постійне користування земельної ділянки площею 4,00 га на території Кароліно-Бугазької сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського), державного акту на право постійного користування землею від 07.05.1998 року, виданого громадянину ОСОБА_1 щодо надання у постійне користування земельної ділянки площею 12,00 га на території Кароліно-Бугазької сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства, позивачі володіють правом постійного користування зазначеними земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що прийняття обласною радою рішення про зміну меж села не впливає на права та обов'язки землекористувачів земельних ділянок, за рахунок яких здійснено таку зміну меж села, та не позбавляє їх можливості реалізовувати в установленому законодавством порядку право на приватизацію земельних ділянок за наявності відповідних правових підстав. Суди вважали, що вирішення питання приватизації земельних ділянок знаходиться у площині відносин позивачів із Кароліно - Бугазькою сільською радою, які виключають можливий вплив обласної ради на їх реалізацію. Таким чином, рішення Одеської обласної ради від 10.09.2010 року № 1190-V "Про зміну меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області" не стосується права позивачів на отримання у приватну власність земельних ділянок, що належать їм на праві постійного користування та само по собі не позбавляє їх такого права. Крім того, посилалися на те, що законність відмови сільської ради у наданні позивачам земельних ділянок у приватну власність підтверджено рішеннями суду, які набрали законної сили, а відтак твердження позивачів про порушення їх права на приватизацію цих земельних ділянок є безпідставними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Кароліно-Бугазька сільська рада народних депутатів прийняла рішення № 489 "Про затвердження Проекту планіровки і забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району", яким затвердила генеральний план розвитку та забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області. Зазначений генеральний план серед іншого передбачав використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 286,70 га, в тому числі земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні позивачів, під індивідуальну житлову та громадську забудову.

За клопотанням Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області ТОВ "Вектор" розроблено проект землеустрою щодо зміни меж населеного пункту с. Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

13 жовтня 2009 року Кароліно-Бугазькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області було прийнято рішення № 1786-V "Про погодження Проекту землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області", яким зокрема, вказана сільська рада просила Овідіопольську районну державну адміністрацію і Овідіопольську районну раду погодити зазначений проект землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз.

Зазначений проект землеустрою був погоджений розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 16.10.2009 року № 1170 "Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту - села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області" та рішенням Овідіопольської районної ради від 29 жовтня 2009 року № 488-V "Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області".

Після затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз сільською та районною радами він був предметом державних експертиз, а саме, проект погоджений складеним спеціалістами Головного управління Держкомзему в Одеській області висновком державної експертизи землевпорядної документації від 17.02.2010 року №33 з урахуванням виправлених зауважень та пропозицій до землевпорядної документації, наведених у пункті 10 вказаного висновку, висновком Держуправління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 15.11.2009 року №12835/03-06-12, висновком управління архітектури та містобудування Одеської обласної державної адміністрації від 09.02.2010 року № 01-15-58-56, висновком відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 05.11.2009 року № 190, висновком управління охорони об'єктів культурної спадщини від 21.10.2009 року № 01-17/8055.

Cудами попередніх інстанцій зазначено, що твердження позивачів про фальсифікацію проекту землеустрою та відповідних експертиз не підтверджується належними доказами у справі, оскільки відсутній вирок суду про притягнення винних у фальсифікації землевпорядної документації осіб до кримінальної відповідальності, що в силу положень статей 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства Україна стало б підтвердженням вказаних доводів.

Щодо посилань позивачів на надану ними до суду копію висновку державної експертизи землевпорядної документації від 17.02.2010 року № 33 із наявними у ній закресленнями, суди зазначили, відповідно до оригінальних примірників проекту землеустрою, що були надані до суду представниками Одеської обласної ради та Кароліно-Бугазької сільської ради, в них не виявлено відповідних виправлень.

При ознайомленні із змістом наявних у вказаному документі висновків, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідне погодження проекту землеустрою містить зауваження та пропозиції з наданням можливості їх усунення як умови погодження проекту. Виправлення виявлених недоліків в подальшому засвідчено відповідальним працівником ТОВ "Вектор", який виступав розробником проекту землеустрою, а також посадовою особою відділу Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області. Суди послалися на те, що, чинним на час розроблення відповідного висновку експертизи законодавством не передбачалось особливого порядку узгодження питання повноти усунення виявлених під час такої експертизи зауважень землевпорядної документації, а відтак відсутні підстави для неврахування письмового підтвердження усунення наявних зауважень до проекту землеустрою, зробленого безпосередньо на висновку експертизи.

Під час розгляду справи позивачі наголошували на тому, що у розробленому проекті щодо зміни меж населеного пункту с. Кароліно-Бугаз Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області не були усунуті зауваження державної експертизи землевпорядної документації щодо відсутності обґрунтування включення до меж села земель сільськогосподарського призначення.

Спростовуючи зазначений довід позивачів, суди попередніх інстанцій зазначили, що

дослідивши техніко-економічне обґрунтування розвитку населеного пункту - села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області, яке є складовою зазначеного проекту землеустрою, суди встановили, що в ньому з метою усунення наведених у висновку державної експертизи зауважень наведено пояснення перспектив використання земель населеного пункту.

Так, визначено, що проектом землеустрою щодо зміни меж села Кароліно-Бугаз передбачена зміна меж села зі збільшенням загальної площі до 811,760 га, за рахунок земель Кароліно-Бугазької сільської ради. До меж села Кароліно-Бугаз включено земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 286,970га, з яких земельні ділянки загальною площею 72,541 га ріллі знаходяться у власності або постійному користуванні селянських (фермерських) господарств, відведення яких було здійснено у 1997-2004 роках. Включення цих земельних ділянок до меж населеного пункту пояснюється тим, що згідно з затвердженим у встановленому законом порядку проекту планіровки і забудови с. Кароліно-Бугаз 01.08.1997 року ці земельні ділянки вже передбачалося включити до меж населеного пункту.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що висновок про обґрунтування включення до меж села спірних земельних ділянок зроблено на підставі рішення № 489 від 01.08.1997 року Кароліно-Бугазької сільської ради народних депутатів "Про затвердження Проекту планіровки і забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району", яким затверджено генеральний план розвитку та забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області.

Позивачі, як під час звернення до суду, так і в апеляційній та касаційній скарзі звертали увагу судів також на безпідставне врахування Одеською обласною радою рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 01.08.1997 року № 489 "Про затвердження Проекту планіровки і забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району", оскільки рада спланувала використання земельних ділянок, що знаходились у користуванні позивачів, під індивідуальну житлову та громадську забудову, порушивши порядок врахування громадських і приватних інтересів при плануванні і забудові території.

Суди покликалися, що вказане рішення сільської ради є чинним.

Як вбачається з мотивувальної частини самого рішення, представлений проект планування і забудови села був ухвалений з урахуванням протестів і вимог громадян, жителів села, членів садівничих товариств та Кароліно-Бугазької школи інтернату про недопустимість включення до території курорту Кароліно-Бугаз-Дальник, що проектується, земель, зокрема, частково села Кароліна Бугаз,школи-інтернату, садівничого кооперативу «Дружба». Позивачі зауважували, що обговорення інтересів інших осіб ( у тому числі позивачів) не відбувалося та про це не зазначено в рішенні.

Крім того, під час розгляду справи позивачі на підтвердження своїх доводів неодноразово наголошували про звернення за захистом до органів прокуратуру ( протести прокурора Овідіопольського району Одеської області від 18.01.2012 року) та до органів поліціі ( відкрито кримінальне провадження № 0000371 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України).

Суди попередніх інстанцій вказали на безпідставність посилань позивачів на висновок управління охорони об'єктів культурної спадщини облдержадміністрації від 21.10.2009 року № 01-17/8055, яким умовою погодження проекту землеустрою визначено використання пам'яток відповідно до вимог діючого законодавства у сфері охорони пам'яток, в тому числі дотримання режиму заборони на будь-які земляні роботи, зокрема, будівельні роботи та роботи, пов'язані з переміщенням ґрунту (висадка садів, виноградників, рекультивація) на території наявних на вказаній території об'єктів археологічної спадщини.

Суди зазначили, що включення відповідних територій до меж населеного пункту с. Кароліно-Бугаз само по собі не свідчить про порушення встановленого законодавством режиму використання археологічних пам'яток. Та, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України посилалися, що позивачами не доведено, що зазначені у висновку охоронного органу пам'ятки розташовані в межах земельних ділянок, наданих ним у постійне користування, з приводу виключення яких з меж с. Кароліно-Бугаз позивачі звернулись до суду.

Водночас, як передбачено ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом п.3 ч.1 ст.163 КАС України у мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Згідно з ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (cf."Дюлоранс проти Франції", п.34553/97, п.33, від 21.03.2000р.; "Донадзе проти Грузії", n 74644/01, пп.32 et 35, від 07.03.2006р.), а у п.23 та п.25 Рішення "Проніна проти України" від 18.07.2006р. вказав, що суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Колегія суддів вважає, що суди під час розгляду справи не взяли до уваги наведені закону.

Як вбачається з адміністративного позову, порушення своїх прав у зв'язку з прийняттям Одеською обласною радою спірного рішення позивачі вбачають в тому, що вони протиправно, на їх думку, позбавлені права на приватизацію земельних ділянок, які знаходяться в їх постійному користуванні, через віднесення їх земель до меж с. Кароліно-Бугаз із визначенням їх цільового призначення під індивідуальну житлову та громадську забудову.

Таке твердження позивачів пов'язується ними із прийняттям Кароліно-Бугазькою сільською радою рішень від 28.11.2011 року № 336-VI "Про розгляд заяв громадян - членів селянського (фермерського) господарства (СФГ) "Ткаченко і К*" ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 12 га, яка знаходиться у постійному користуванні СФГ "Ткаченко і К*"" та № 337- VI "Про розгляд заяви голови селянського (фермерського) господарства "Майданюк і К*" громадянки ОСОБА_2 про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 4 га, яка знаходиться у постійному користуванні СФГ "Майданюк і К*"".

На вказані рішення Кароліно-Бугазької сільської ради були внесені протести прокуратури Овідіопольського району Одеської області, які були в свою чергу відхилені.

Між тим, з метою вирішення питання передачі у власність позивачів відповідних земельних ділянок вони звертались із відповідними зверненнями до Одеської обласної державної адміністрації, Одеської обласної ради, незважаючи на вказане, судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які підтверджували або спростовували врахування інтересів позивачів під час вирішення питання зміни меж села Кароліно-Бугаз.

Відповідно до ст.11 Закону України від 20.04.2000 року № 1699-III "Про планування і забудову територій", в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного по справі рішення обласної ради, схеми планування територій на місцевому рівні визначають: потреби у зміні меж населених пунктів, потреби в територіях, передбачених для містобудівних потреб; зонування територій для забудови та іншого використання; планувальну структуру території; інші питання, визначені державними будівельними нормами.

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах своїх повноважень вирішують питання планування, забудови та іншого використання територій згідно із схемою планування територій відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Схемами планування територій на місцевому рівні в разі необхідності може визначатися доцільність розроблення генеральних планів окремих населених пунктів.

Виходячи з ст. 1 цього Закону термін схема планування території вживається в такому значенні: містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення планування, забудови та іншого використання відповідних територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин.

Стаття 30-2 Закону України від 20.04.2000 року № 1699-III "Про планування і забудову територій" встановлює предмет громадського обговорення, серед іншого, передбачає обговорення розроблених та погоджених в установленому законодавством порядку проектів місцевих правил забудови та проектів містобудівної документації, які пройшли в установленому законодавством порядку державну експертизу, а саме: схем планування територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин та іншого.

І вже у разі потреби ( ст. 30-6 Закону № 1699-111) за результатами громадського обговорення вносяться необхідні зміни до документації та проводиться її повторна державна експертиза, витрати за яку оплачуються замовником, а Верховна Рада Автономної Республіки Крим або відповідний орган місцевого самоврядування приймає відповідне рішення щодо затвердження містобудівної документації.

За вищенаведених обставин та вимог закону висновки судів попередніх інстанцій про необґрунтованість та про те, що не спростовано належними доказами у справі посилання позивачів про неналежно мотивоване врахування Одеською обласною радою рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 01.08.1997 року № 489 "Про затвердження Проекту планіровки і забудови села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району", яким рада спланувала використання земельних ділянок, що знаходились у користуванні позивачів, під індивідуальну житлову та громадську забудову, порушивши порядок врахування громадських і приватних інтересів при плануванні і забудові території зроблено без належного з,ясування та оцінки обставин по справі, що мають значення по справі.

Судами передчасно зазначено, що у обласної ради були відсутні правові підстави для неврахування під час вирішення спірного питання рішення сільської ради, з посиланням лише на його чинність на цей час.

Таким чином, лише після встановлення цих та інших обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, можна дійти висновку щодо обґрунтованості та законності прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суди без належного з'ясування фактичних обставин по справі, що унеможливлює їх правову оцінку судом касаційної інстанції, передчасно дійшли висновку про те, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді