Справа № 812/1616/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

26 вересня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1616/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

суддів Секірської А.Г., Ірметової О.В.,

при секретарі судового засідання Лященку А.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - Обаполенка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про поновлення строку для звернення до суду та клопотання представника відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління служби безпеки України в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині звільнення, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 до Луганського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) до Управління служби безпеки України в Луганській області (далі за текстом - Відповідач 1), Служби безпеки України (далі за текстом - Відповідач 2), в якому після уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 11.12.2012 № 1486 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через службову недбалість;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 19.02.2013 № 87-ос в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних Сил України за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «е» пункту 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262, через службову невідповідність та виключено із списків особового складу;

- визнати протиправним та скасувати наказ управління Служби безпеки України в Луганській області від 19.02.2013 № 79-ос з 19.02.2013 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в управлінні Служби безпеки України в Луганській області на посаді старшого оперуповноваженого, військове звання - майор.

Позивач також просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що протягом військової служби в органах СБУ постійно працював на лініях боротьби з організованою злочинністю у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в тому числі протидії контрабандою наркотиків, організації каналів нелегальної міграції, контрабанди зброї, інших особливо тяжких злочинів насильницького характеру, які входять до компетенції СБУ. З 2002 по 2013 роки Позивачем було виявлено ряд резонансних злочинів у вказаній сфері, на підставі судових вироків за якими до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі на тривалі строки було притягнуто більш 30 осіб. Враховуючи викладене, він мав велику кількість ворогів та невдоволених осіб з числа засуджених, їх близьких знайомих та родичів.

Внаслідок чого, в січні-лютому 2013 року за сфабрикованими матеріалами, підставою яких був нібито виявлений робітниками МВС факт зловживання алкоголем під час керування службовим транспортом (згодом лише 05.12.2016 дізнався, що в подальшому вказаний факт не було підтверджено в суді).

Наказом Голови СБ України від 11.12.2012 № 1486 на Позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Наказом голови СБ України від 19.02.2013 № 87-ос Позивача звільнено в запас Збройних сил України за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «е» пункту 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262 через службову невідповідність та виключено із списків особового складу наказом УСБУ в Луганській області від 19.02.2013 № 79-ос з 19.02.2013.

Вказаний факт надовго, більш ніж на три роки, вибив Позивача із «колії», із відповідним «клеймом» в діловій репутації, до сих пір не може знайти постійну роботу та заробіток хоча б для досягнення мінімального достатнього рівня проживання для нього та його родини.

Внаслідок проведення АТО на території Луганської області, обґрунтовано побоюючись на життя рідних у зв'язку із веденням бойових дій вдома, та тим, що на окупованій території до теперішнього часу розшукують колишні засуджені, які тепер там хазяйнують, він разом із родиною, був вимушений як переселенець виїхати з окупованої території (Свердловський район Луганської області), водночас там залишилися батьки похилого віку. Всі кошти витрачаються на оренду житла, харчування дітей та дружини, допомогу престарілим батькам.

Протягом 2015-2016 років Позивач звертався в органи СБУ для повернення на військову службу, однак отримав відмову у зв'язку із негативним характером попереднього звільнення. У зв'язку із чим, у листопаді 2016 року звернувся в адвокатське бюро «Жердєв» для отримання правової допомоги. За допомогою адвокатського запиту встановлено, що в офіційних джерелах відсутня інформація про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як і інформація про судовий розгляд адміністративної справи про зловживання алкоголем під час керування службовим транспортом, враховуючи поважні причини та нововиявлені факти просив поновити строк для адміністративного позову про поновлення на роботі в УСБУ в Луганській області.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову та заперечення з приводу заяви про поновлення строку звернення до суду. Вважає, що даний позов у відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України має бути залишений без розгляду як такий, що поданий після закінчення строків звернення до адміністративного суду. Позивач у своїй позовній заяві не навів жодної поважної причини, з якої протягом 2013 - 2016 років (тобто майже трьох років) не мав можливості звернутись до суду за захистом своїх, нібито порушених прав. Зокрема, у позові ОСОБА_1 вказує, що лише 05.12.2016 він дізнався про те, що його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він скоїв на початку 2013 року. Однак слід зазначити, що позивач під час проходження військової служби в Управлінні СБ в Луганській області займав посаду у відділі боротьби з корупцією та організованою злочинністю та за напрямком своєї діяльності був обізнаний у законодавстві, яке регулює правовідносини у цій сфері (зокрема, Кримінальний кодекс України та КУпАП). Так, відповідно до ст. ст. 221, 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП (саме за цією статтею, відповідно до позову, був складений протокол відносно позивача), розглядаються судовими органами у п'ятнадцятиденний термін, з дня надходження протоколу. Відповідно до позову, протокол відносно позивача за ст. 130 КУпАП було складено наприкінці жовтня 2012 року, тобто з моменту складення протоколу минуло більше 4-х років. Крім того, також відповідно до позову, з наказами про звільнення позивач ознайомився майже чотири роки тому, а саме: 28 лютого 2013 року. Причин, враховуючи обізнаність позивача з нормами ККУ та КУпАП, за якими позивач не мав можливості майже протягом 4-х років дізнатись чи визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та за якими він зробив це лише у грудні 2016 року, у своєму позові ОСОБА_1 не навів. Також, на їх думку, не вбачається причини, за якими позивач з 28 лютого 2013 року, тобто з моменту ознайомлення з наказами про звільнення, не скористався своїм правом оскаржити ці накази у судовому порядку. Слід зазначати, що посилання позивача на те, що перед зверненням до суду він вів листування з органами СБУ про поновлення на військовій службі не дають підстави на визнання пропущення ним строку звернення до суду, виходячи з того, що це листування жодним чином не заважало йому одночасно подати до суду відповідний позов. Крім того, слід зазначити, що відповідно до позову, це листування здійснювалось протягом 2015 -2016 років, а звільнення позивача відбулось на початку 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Наказ № 1486-ос про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, було видано 11.12.2012 року. З позовом про скасування цього наказу ОСОБА_1 звернувся 29.12.2016 року. Тобто з моменту накладення дисциплінарного стягнення до моменту звернення до суду минуло більше чотирьох років. При цьому, як зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві не навів жодних поважних причин, через які він не мав можливості протягом чотирьох років оскаржити Наказ № 1486-ос від 11.12.2012 року.

Таким чином, на підставі викладеного, вважає, що позивач подав свій позов із пропущенням строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 100 КАС України позов має бути залишений без розгляду.

Суд керується такими вимогами чинного законодавства при вирішенні питання щодо обґрунтованості заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України (чинної як станом на грудень 2012 року - лютий 2013 року, так і станом на грудень 2016 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В даному випадку таким законом є Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», яким затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України та є додатком до цього Закону.

В свою чергу, статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічна служба, серед іншого, - це військова служба, інша державна служба.

Частина 1 статті 233 КЗпП України передбачає, що в справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В пункті 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" адміністративним судам надані роз'яснення щодо застосування положень частини другої статті 99 КАС України. Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, законодавець та судова практика чітко визначили, що перебіг строку звернення до суду позивача з цим позовом пов'язано з датою вручення копії наказу про звільнення або датою видачі трудової книжки.

Суд, дослідивши докази у справі, встановив такі обставини, що мають значення для вирішення питання щодо наявності чи відсутності поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

Як встановлено судом, позивач з 2002 по 2013 роки перебував на військовій службі в органах Служби безпеки України, на посадах оперуповноважений та старший оперуповноважений.

Представник відповідачів пояснив, що особова справа позивача, в якій знаходяться усі документи відносно ОСОБА_1 з відомостями про ознайомлення з наказами, видами стягнення, проходження атестації тощо, залишилась в будівлі УСБУ в Луганській області у місті Луганську, який на теперішній час знаходиться на тимчасово не підконтрольній українській владі території. У зв'язку з чим відсутні об'єктивні можливості надати суду необхідні документи по суті спору. Представник не знає точно, які саме документи знаходилися в особовій справі позивача.

Позивач пояснив, що у зв'язку з проведенням АТО та переїздами його та сім'ї з окупованих територій на підконтрольну українській владі територію він не пам'ятає, де на теперішній час знаходиться його трудова книжка та військовий квиток. Він має вищу юридичну освіту; приблизно восени 2012 року успішно пройшов атестацію для продовження контракту проходження військової служби в органах СБУ. Про факт звільнення з органів СБУ він дізнався 28.02.2013, де в будівлі УСБУ в Луганській області його ознайомили з наказом по УСБУ. Про наявність наказу по СБУ від 11.12.2012 № 1486 щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення він дізнався вже під час розгляду адміністративної справи у 2017 році.

Наказом голови Служби безпеки України від 11.12.2012 № 1486 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Наказ оголосити старшому офіцерському складу Служби безпеки України в Луганській області в частині, що його стосується (а.с.87-88).

Відповідно до архівного витягу з Галузевого державного архіву Служби безпеки України наказом Голови Служби безпеки України від 23.01.2013 № 87-ос Позивача відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України звільнено з військової служби по Управлінню Служби безпеки України в Луганській області за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «е» пункту 62 через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України майора ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору контррозвідувального захисту економіки Сєвєродонецького міського відділу (а.с.18).

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Сторони не оспорюють тієї обставини, що позивач дізнався про своє звільнення з органів СБУ 28.02.2013. У суду також не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як наслідок, в наявності підстави достовірно стверджувати, що позивач дізнався про своє звільнення з органів СБУ 28.02.2013. У зв'язку з чим початок перебігу місячного строку звернення ОСОБА_1 з позовом до адміністративного суду необхідно відраховувати з 01.03.2013, а його закінчення - 01.04.2013 включно.

Суд критично ставиться до пояснень позивача стосовно неможливості звернення до суду без належної допомоги адвоката, оскільки ОСОБА_1 займав посаду старшого оперуповноваженого сектору контррозвідувального захисту економіки Сєвєродонецького міського відділу УСБУ в Луганській області, тобто має відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень. Також вбачається, що позивач станом на 20.01.2013 року мав стаж служби в органах СБУ 11 років 7 місяців.

Тобто, за своїм кваліфікаційним рівнем, отриманою освітою, займаною посадою та тривалим стажем роботи позивач мав знати на достатньому рівні трудове законодавство та спеціальне законодавство щодо порядку проходження, підстав та порядку прийняття та звільнення зі служби, а також строків та підстав оскарження рішень про звільнення.

Посилання позивача на ті обставини, що в січні-лютому 2013 року відносно нього були сфабриковані матеріалами про зловживання алкоголем під час керування службовим транспортом, як підставу для поновлення строку звернення до суду є незмістовними, оскільки позивачем та його представником не надано, а судом не виявлено належних доказів вказаному твердженню щодо фабрикування матеріалів відносно позивача.

Посилання позивача на ті обставини, що про наявність наказу голови Служби безпеки України від 11.12.2012 № 1486 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю він дізнався лише під час розгляду адміністративної справи, як підстави для поновлення строку на оскарження є незмістовним з таких підстав.

Як встановлено судом, про факт звільнення позивач достовірно дізнався ще 28.02.2013.

Судом встановлено, що позивач мав достатній кваліфікаційний рівень для обізнаності процедури звільнення з органів СБУ при проходженні військової служби за контрактом. При цьому восени 2012 року позивач успішно пройшов атестування.

Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою наказом Служби безпеки України 14.10.2008 N 772 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 р. за N 1323/16014 (далі - Інструкція), зокрема п. 5.7., визначено, що у тексті атестації, який викладається в довільній формі, має бути викладена інформація, яка характеризує військовослужбовця: рівень професійної підготовки; знання військових статутів, своїх обов'язків за посадою та виконання їх, наявність наукового ступеня і вченого звання, знання іноземних мов; уміння застосовувати отримані знання на практиці; наявність оперативного досвіду, досвіду управлінської діяльності, наставництва тощо.

Оскільки позивач успішно пройшов атестування, вказаний факт свідчить про досконале знання позивачем військових статутів, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі - Положення), Дисциплінарного статуту Збройних сил України та інших відомчих нормативних актів.

Як наслідок, в наявності підстави для висновку суду про те, що позивач також був обізнаний про процедуру звільнення з органів СБУ, визначеною Положенням, зокрема, положення розділу VII «Звільнення з військової служби», відповідно до змісту якого звільнення військовослужбовців Служби безпеки України - осіб офіцерського складу відбувається виключно керівництвом Служби безпеки України. Тобто, позивач був обізнаний про необхідність наявності наказу за підписом керівництва саме СБУ , а не управління в Луганській області, при розірванні з ним контракту про проходження військової служби в органах СБУ.

Даний висновок відповідає змісту частини 2 ст. 99 КАС України, згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється відповідний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки встановлена об'єктивна можливість позивача бути обізнаним щодо наявності наказу керівництва Служби безпеки України про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю внаслідок ознайомлення 28.02.2013 з наказом по УСБУ в Луганській області, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 повинен був дізнатися про наявність наказу голови Служби безпеки України від 11.12.2012 № 1486 стосовно себе саме після 28.02.2013, а не після зазначення про цей наказ під час розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, судом встановлено, що за період з 01.03.2013 до травня 2016 року (тобто більше трьох років) позивач не вживав ніяких заходів для з'ясування наявності визначених діючим законодавством актів у зв'язку з його звільненням, про яке він дізнався 28.02.2013.

Враховуючи вимоги ст. ст. 99, 100 КАС України, ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду щодо оскарження вказаного наказу про звільнення розпочався - 01.03.2013, тривав один місяць та сплинув 02.04.2013.

Статтею 100 КАС України передбачені наслідки пропущення строків звернення до суду, а саме: адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що строк звернення до суду з цим позовом позивачем був пропущений без наявності поважних підстав, тому його позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 99, ст.100, п.9 ч.1 ст. 155, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду відмовити.

Клопотання представника Служби безпеки України, Управління служби безпеки України в Луганській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління служби безпеки України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на роботі залишити без розгляду у зв'язку із пропуском строків звернення до адміністративного суду. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Суддя СуддяС.В. Борзаниця А.Г. Секірська О.В. Ірметова