Справа № 2а-216/10
Суддя: Діонісьєва Н.М.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-216/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року м.Рівне

Рівненський міський суд у складі: головуючого - судді Діонісьєвої Н.М.

при секретарі -Гриценюк М.А. з участю прокурора Алєшко І.В. позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за адміністративним позовом заступника прокурора м.Рівне в інтересах ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа Управління Пенсійного фонду України в місті Рівному про визнання протиправними дій , зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ: У позовній заяві поданій 21.10.2009 року до суду вказується, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, являючись пенсіонером. Враховуючи, визнання неконституційними положень пункту 28 розділу 11 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких нормативних актів" за рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10- рп/2008, виплачувана йому пенсія із 22.05.2008 року повинна складати суму, яка була би не нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, та повинна виплачуватись щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Розрахунок величини мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано 8 мінімальних пенсій за віком та 75 процентів мінімальної пенсії за віком здійснюється відповідно до мінімального розміру пенсії за віком встановленого ст.38 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що грунтується на ч.Зет.46 Конституції, відповідно до якої пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Вважає дії відповідача протиправним та таким, що суперечить ст. 46 Конституції України, ст.28, ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону та просить визнати їх неправомірними та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 1 квітня 2009 року по даний час та виплачувати в подальшому.

Згідно письмових заперечень на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно із матеріалами пенсійної справи позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, від 09.04.1992 року №2262-ХІ1, зміст позовних вимог не стосується порушення права позивача у сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців. Пенсійний фонд за рахунок власних коштів фінансує лише виплату трудових пенсій, а будь-які пільгові пенсії, надбавки, доплати фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету. Кошти на виплату позивачу додаткової пенсії перераховувалися з Державного бюджету Пенсійному фонду у встановленому розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530. Згідно з п. З Положення про Пенсійний фонд України основним із завдань Пенсійного фонду України є ефективне використання коштів Пенсійного фонду України. Пункт 9 цього Положення визначає вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного фонду України. При цьому, згідно п. 10 Положення - кошти Пенсійного фонду України використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Частина 2 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частина 2 статті 72 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина 4 ст. З Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" закріплюють положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Виплата додаткової пенсії по інвалідності потерпілим від Чорнобильської катастрофи потребує фінансування з Державного бюджету України, її обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим Законом, крім Закону про Державний бюджет України. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги в судовому засіданні, надав додатаж пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні, поданому суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в лютому 2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону, на що отримав відповідь від 18 лютого 2009 року про те, що призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХП, до якої нарахована додаткова пенсія, як потерпілому І категорії, інваліду II групи, відповідно ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірах встановлених п. 4 Постанови КМ України №530 від 28.05.2008 року „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", шо становить 99,60 грн. Загальний розмір пенсійної виплати складає - 2693,63 грн. Для перевірки доцільності переходу на пенсію в порядку Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір якої згідно ч.4 ст.54 цього Закону для інвалідів II групи, щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, рекомендовано звернутись в УПФУ міста Рівне із необхідними для цього документами, перелік яких приведений.

Згідно зі статтею 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 105 8-1У «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб,, від 09.04.1992 року №2262-ХП з доплатою додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" . При розрахунку додаткової пенсій, передбачених статтями 50 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі України Про Державний бюджет на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від ЗО травня 1997 року N 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статті 50 Закону . Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку додаткової пенсій, передбаченої статтею 50 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-1У, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за ..віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком;* крім передбаченого частиною 1 цієї статті. Таким чином, суд вважає встановленим, що дії відповідача в частині нарахування додаткової пенсії позивачу, як потерпілому І категорії II групи, в розмірі відповідно п.4 Постанови КМ України №530 від 28.05.2008 року є неправомірними, такими, що порушують інтереси позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача вимоги у частині зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплатити позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з дня звернення - підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду

України в рівненській області виплачувати йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну

здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком в подальшому щомісячно, то вони

задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу

адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Тому неможливо зобов'язати управління на майбутнє, щомісячно вчиняти певні дії, оскільки відсутніми є факти порушення пенсійних прав Позивача в майбутньому. Керуючись ст.ст. 10,11, 71,158-163 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не донарахування і не доплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в період з 01 квітня 2009 року по 16 лютого 2010 року.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01 квітня 2009 року по 16 лютого 2010 року з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму -відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На постанову може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Головуючий