Справа № 552/4147/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 р.Справа № 552/4147/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 17.07.2017р. по справі № 552/4147/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

04.07.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - Полтавське об'єднане УПФУ, відповідач), в якому просив суд :

- визнати неправомірною відмову Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у перерахунку призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 07.05.1972 року по 24.05.1974 року, роботу на посаді слідчого, начальника слідчого відділення органів внутрішніх справ з 20.07.1990 року до 11.09.1998 року;

- зобов'язати відповідача здійснити, з урахуванням повних 28 років стажу судді перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% заробітку працюючого судді на відповідній посаді, та її виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 14 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року по справі № 552/4147/17, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визначення стажу роботи на посаді судді Шик Віктора Володимировича - 18 років та призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% заробітку судді.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області при визначенні стажу ОСОБА_1, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, зарахувати стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 07.05.1972 року по 24.05.1974 року, роботу на посаді слідчого начальника слідчого відділення органів внутрішніх справ з 20.07.1990 року до 11.09.1998 року.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням повних 28 років стажу роботи судді, виходячи з 90% заробітку працюючого судді на відповідній посаді відповідно до довідки апеляційного суду Донецької області 13.12.2016 року за № 35-12/193/16 з 14 грудня 2016 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року по справі № 552/4147/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи позивача суддею періоду проходження служби у збройних силах СРСР, періодів роботи слідчим в органах внутрішніх справ та на посаді начальника слідчого відділення на підставі Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року, оскільки на момент виникнення у позивача права на щомісячне довічне грошове утримання вказані нормативно-правові акти втратили чинність. Отже, стаж роботи позивача на посаді судді становить 18 років 1 місяць 19 днів. Крім того, вказав, що позивач із заявою встановленого зразка для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до відповідача не звертався.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.09.1998 року по 12.04.2002 року працював суддею Куйбишевського районного суду м. Донецька, а з 11.09.1998 року до 13.12.2016 року - суддею апеляційного суду Донецької області (а.с.7-11).

На підставі рішення Вищої ради юстиції за № 3194/0/15-16 від 08.12.2016 року про звільнення позивача з посади судді апеляційного суду Донецької області у відставку згідно пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України наказом голови апеляційного суду Донецької області № 414-к від 13.12.2016 року ОСОБА_1 був відрахований зі штату Апеляційного суду Донецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.16).

Згідно з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14 грудня 2016 року №19 апеляційний суд Донецької області встановив стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, - 28 років 05 місяців 07 днів (а.с. 15).

До вказаного стажу зарахована робота позивача на посаді судді, а також проходження строкової військової служби з 07.05.1972 року по 24.05.1974 року, робота на посаді слідчого з 23.07.1990 року по 30.10.1992 року, начальника слідчого відділення органів внутрішніх справ з 30.10.1992 року по 17.10.1998 року, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с.11) та довідкою-витягом послужного списку позивача, як колишнього працівника УМВС України в Донецькій області (а.с. 19-20).

14.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Розпорядженням Полтавського об'єднаного УПФУ від 20.01.2017 року позивачеві призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітку судді, при цьому враховано стаж судді тільки 18 років, про що відповідач повідомив позивача листом № 97/111-17 від 02.03.2017 року.

12.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об'єднаного УПФУ із заявою про перерахунок грошового утримання з урахуванням стажу 28 років 05 місяців 07 днів виходячи з розміру 90% заробітної плати.

Листом № 299/17/2 від 02.06.2017 року позивача повідомлено про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи суддею періоду проходження служби у Збройних силах СРСР, роботи слідчим в органах внутрішніх справ та на посаді начальника слідчого відділення, на підставі Закону України № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року «Про статус суддів», Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року та постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», оскільки на момент виникнення права на щомісячне довічне грошове утримання вказані нормативно-правові акти втратили чинність (а.с.29).

Не погодившись з відмовою відповідача у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними дій Полтавського об'єднаного УПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням повних 28 років стажу судді, виходячи з 90% заробітку працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 14.12.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи з 28 років стажу роботи на посаді судді та 90% заробітної плати працюючого судді, оскільки період строкової військової служби позивача та період роботи на посаді слідчого органів внутрішніх справ, начальника слідчого відділення підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, який надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

У відповідності до п.25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (в редакції згідно із Законом України «Про вищу раду правосуддя», чинній на час виходу позивача у відставку) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , який вийшов у відставку з 08.12.2016 року, визначається відповідно до цієї норми, зокрема, повинно бути збільшене на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що станом на час призначення позивача на посаду судді правовідносини щодо набуття стажу, який дає право на вихід судді у відставку та призначення щомісячного довічного грошового забезпечення, регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

07.07.2010 року було прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ, відповідно до ч.1 ст.131 якого (в редакції, чинній до 28.03.2015 р.) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Аналогічні положення містить стаття 135 цього Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», чинній з 28.03.2015 року.

Водночас, згідно з п.11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

У відповідності до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 р. № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній до 01.03.2008 року) передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні підстави для виключення зі стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на вихід у відставку та впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання, періоду строкової військової служби позивача (з 07.05.1972 року по 24.05.1974 року) та періоду роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення Куйбишевського РВВС УВС м. Донецька (з 23.07.1990 року по 30.10.1990 року, з 30.10.1992 року по 17.10.1998 року), слідчого УВС м. Донецька (з 30.10.1990 року по 30.10.1992 року).

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06.07.2016 року по справі № П/800/426/14, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів зазначає, за час роботи ОСОБА_1 суддею протягом періоду з 11.09.1998 року по 08.12.2016 року діяли правові норми, які гарантували зарахування до стажу роботи суддею часу роботи на посаді слідчого та періоду проходження строкової військової служби.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що згідно з нормами законодавства, чинними на час роботи позивача, останній набув права на врахування до стажу роботи на посаді судді періоду військової служби та періоду роботи посаді слідчого (начальника слідчого відділення), колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не може бути позбавлений такого права у зв'язку з тим, що станом на час виходу його у відставку набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено віднесення вищевказаних періодів до стажу роботи на посаді судді.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки відповідача, викладені у листі від 02.03.2017 року № 97/Ш-17, про те, що стаж роботи позивача на посаді судді становить лише 18 років 1 місяць 19 днів.

Отже, колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищевказаних періодів роботи позивача (безпосередньо на посаді судді - 18 років 1 місяць 19 днів, періоду роботи на посадах слідчого та начальника слідчого відділення - з 23.07.1990 року по 17.10.1998 року - 8 років 2 місяці 24 дні, строкової військової служби - 2 роки 17 днів, стаж роботи позивача на посаді судді перевищує 28 років, а тому у випадку позивача наявні умови для нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, передбачені пунктом 25 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено критерії, яким повинні відповідати рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Згідно з цими критеріями адміністративний суд при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень повинен перевірити, зокрема, чи вчинені оскаржувані дії на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на досліджені докази та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що Полтавське об'єднане УПФУ, не врахувавши ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді періоду строкової військової служби та періоду роботи на посадах слідчого органів внутрішніх справ та начальника слідчого відділення, та відмовляючи ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Полтавського об'єднаного УПФУ щодо визначення стажу роботи на посаді судді Шика В.В. - 18 років та призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% заробітку судді, зобов'язання відповідача врахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 07.05.1972 року по 24.05.1974 року, період роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення органів внутрішніх справ з 20.07.1990 року до 11.09.1998 року, зобов'язання Полтавського об'єднаного УПФУ перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням повних 28 років стажу роботи судді, виходячи з 90% заробітку працюючого судді на відповідній посаді відповідно до довідки апеляційного суду Донецької області 13.12.2016 року за № 35-12/193/16 з 14 грудня 2016 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 17.07.2017р. по справі № 552/4147/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.