Справа № 497/926/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 497/926/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кравцова А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Коваля М.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області на постанову Болградського районного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про визнання рішення протиправним, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,-

в с т а н о в и в :

27 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області та просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області, від 19.05.2017 року №36 щодо відмови в призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області призначити з 12.03.2017 року 11.03.1965 року, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року позов був задоволений.

Не погоджуючись з вказаною постановою Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеської області подало апеляційну скаргу, у якої вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

У відповідності до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці - за списком №1 виробництва, робіт, професій, посад і показників, затверджений кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менш 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах і не менше 20 років у жінок, з них не менш 7 років 6 місяців на зазначених роботах, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Підпунктом 6 пункту 1 Розділу VІІІ «Хімічне виробництво» Списку №1 виробництва, цехів, професій, посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, зайнятість в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956року №1173, передбачені посади робочих та інженерно-технічних працівників, зайнятих повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів), та окремих установках збагачення миш'якових, апатитонефелінових і сірчаних руд, виплавки сіри. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацем першим пунктом"а"ч.1ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але мають не менш половини стажу на зазначених роботах (6 років і 3 місяці), за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі - чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до положень абзацу першого частини першої ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менш 15 років.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.п. 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, 14.03.2017 року звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, відповідно до п."а"ч.1ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення",

Рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області від 19.05.2017 року за №36 було відмовлено позивачу в призначенні такого виду пенсії у зв'язку з тим, що стаж роботи позивача на посаді учня дозувальника у період з 01.07.1986 року по 07.08.1986р. не може бути врахований за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників в обсяізі, що надає йому право на призначення пенсії станом на теперішній час - лише по досягненню 53-х років , так як у трудовій книжці ОСОБА_4 було зазначено ,що він у період з 01.07.1986 року по 07.08.1986р. працював на посаді учня дозувальника, а згідно уточнюючої довідки про особливий характер праці від 03.02.2014 року №4175-21/044, що видана ВАТ "Апатит", з пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до пункту "а" ч.1 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", не вилучено період роботи на посаді учня дозувальника з 01.07.86 року по 07.08.1986 року.

Але, відповідно до трудового договору від 01.07.1986 року ОСОБА_4, із ВО «Апатіт» ім.С.М. Кірова, він був прийнятий виконувати роботу дозувальника відділення вантажу.

Відповідно Загальносоюзного Класифікатора «Професії робочих ,посади службовців та тарифні разряди», затвердженому та введеному у дію Постановою Госкомітету СРСР по стандартам N 016 від 27.08.1986 року посада «учня дозувальника» не передбачена .

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п.49. Рішення ЄСПЛ по справі "Волохи проти України" (Заява N 23543/02) від 2 листопада 2006 року , норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку.

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 53 Рішення ЄСПЛ по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03); при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом"; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими

Згідно із п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Таким чином , апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , щодо наявності підстав для задоволення позову , так як в період з 01.07.86 року по 07.08.1986 року позивач працював на посаді дозувальника, а зазначення у трудовій книжці посади позивача як учень, є рівнем професійних навичок ,першим ступінем кар'єрного зростання, оскільки він виконував весь обсяг роботи, передбачений трудовим договором як повноцінний працівник, і повний робочий день; а його загальний стаж роботи складає 35 років 3 місяці та 2 дні. З урахуванням положень пункту "а" ч.1 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", пенсія позивачу має бути призначена із зменшенням пенсійного віку на 8 років, тобто, - з 12.03.2017 року (з моменту досягнення віку 52 років), - за умовою звернення за призначенням такої пенсії протягом 3(трьох) місяців з моменту досягнення ним зазначеного пенсійного віку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду 1-ої інстанції не спростовують.

Згідно ч.2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне,по-суті, рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції

Згідно положень ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2; 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Болградського районного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - доповідач О.О.Кравець

пис/

Судді: С.Д.Домусчі

М.П.Коваль