Справа № 500/1561/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 500/1561/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, про зобов'язання зарахувати певний стаж роботи до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, -

ВСТАНОВИВ:

Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 19 травня 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1:

- визнав протиправним та скасував рішення відповідача від 15 березня 2017 року за № 28 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 позивачу;

- зобов'язав відповідача зарахувати до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи позивача, з 14.09.1985 року по 19.10.1986 року, з 29.11.1986 року по 07.04.1988 року та з 08.05.1988 року по 15.09.1988 року на посаді моториста - матроса 1 класу т/х «Лоцман -1»;

- зобов'язав відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 24 січня 2017 року.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до п. 7 Положення про Пенсійний фонд, Пенсійний фонд України виконує функції безпосередньо та через створенні у встановленому порядку його територіальні управління. Пенсійний фонд України забезпечує ефективне використовування засобів, що знаходяться в його управлінні. Реалізація нормативних розпоряджень і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених джерел прибуткової частини бюджету Пенсійного фонду, згідно конкретним напрямам витратної частини бюджету Пенсійного фонду України.

Також з посиланням на приписи ст. 19 Конституції України, апелянт зазначає, що обов'язок по нарахуванню та виплаті пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону покладено на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду Україні Одеської області, яке є єдиним органом, на який покладено дані функції з нарахування, призначення, перерахунку, обчислення та виплати пенсій.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24.01.2016 р. звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2, ст. 13 (зі змінами) Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 55 років при загальному стажі роботі: не менше 26 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

В апеляційній скарзі також зазначено, що органи Пенсійного фонду для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» приймають уточнюючі довідки підприємств. Відповідно до п.11 Розділу «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1 (зі змінами) до заяви про призначення пільгової пенсії, надаються документи, що підтверджують виконання роботи, яка дає право на призначення такого виду пенсії. Такі данні можливо отримати тільки по первинних документах підприємства за час виконання робіт.

Рішенням №28 від 15.03.2017 року управлінням відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. За наданими документами пільговий стаж позивача складає 12 років 01 місяць 29 днів.

Таке рішення апелянт обґрунтовує тим, що згідно довідки ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» №314 від 23.12.2016 року до спеціального стажу роботи не враховано періоди роботи на посадах за сумісництвом моториста-матроса 1 кл., оскільки ця посада не передбачена Постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції при ухваленні постанови не врахував, що Переліком професій та посад Розділу XXX «Транспорт» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджений постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року №1173 передбачені професії та посади мотористів, старших мотористів річкового флоту за умови зайнятості на відповідних роботах повний робочий день.

Відповідно до п. 9 Порядку застосування Списку №1 та Списку№2, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. №383 у разі якщо працівник працює на сумісних роботах, одна з яких Списками не передбачена, пенсія призначається на загальних умовах. При цьому апелянт звернув увагу на те, що згідно з цією постановою право на пільгове пенсійне забезпечення мали мотористи, механіки.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував норми Положення, про те, що пільговий стаж - період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах упродовж повного робочого дня, а виконання робіт за двома професіями виключає виконання шкідливих робіт протягом повного робочого дня, що є однією з обов'язкових умов для набуття права на даний вид пенсії. Також Порядком передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються всі необхідні та достатні документи для визначення права на відповідну пенсію, даний обов'язок законодавець не випадково покладає на особу, яка звертається до органів Пенсійного фонду, адже саме вона і лише вона зацікавлена в належному та достатньому її забезпеченні в старості, тобто в призначені їй пенсійній виплаті, яка гарантована їй Конституцією та відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють пенсійне забезпечення. На органи Пенсійного фонду покладається лише обов'язок визначати право на пенсію за тими документами, які надаються до заяви про призначення пенсії та перевіряти відомості, які містяться в наданих документах, керуючись чітко встановленими вимогами, щодо форми та обов'язкових реквізитів довідки, яка підтверджує, що особа, яка звертається за призначенням пільгової пенсії, дійсно працювала за тією посадою, яка визначена у відповідному Списку та чи виконувала вона ті роботи, які відповідають даній посаді протягом повного робочого часу.

Зазначає апелянт, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги те, що суміщення професій та посад палубного та машинного плавскладу пов'язано з істотною зміною характеру та умов праці робітників. В цих випадках пенсії призначаються на загальних підставах. Не враховано судом першої інстанції, на думку апелянта, і те, що правом на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 користуються лише робітники цих професій, які повний робочий день були зайняті на відповідних роботах і безпосередньо зайняті на роботах в умовах небезпечних та шкідливих. Відповідно до порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків.

Апелянт зазначає, що стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, визначається комісією в складі керівника господарства, працівника по кадрах, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету на підставі відповідних документів. Статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її. Тому суди не вправі визнавати протиправними дії управління щодо не врахування періодів роботи позивача саме до пільгового стажу за посадою моториста-матроса 1 кл., адже ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» безпідставно дану посаду моториста-матроса 1 кл. включено до штатного розпису, а не ту, яка чітко встановлена відповідним Списком.

За таких обставин, апелянт вважає, що можливо зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 лише 12 років місяць 29 днів, в той час як суд першої інстанції в порушення вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Списку №2 помилково дійшов висновку щодо достатності підстав для задоволення позовних вимог та набуття права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем.

Апелянт вважає, що при розгляді питання про призначення пенсії позивачу управління не порушувало норм чинного законодавства та прав позивача.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 24.01.2017 року позивач звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у задоволенні якої було відмовлено рішенням № 28 від 15.03.2017 року, яке оскаржене до суду .

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до оскарженого рішення № 28 від 15.3.2017 року загальний стаж позивача складає 36 років 2 місяці та 19 днів, пільговий стаж, згідно довідки № ОРП/22 від 11.01.2017 року виданої ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», становить 12 років 1 місяць 29 днів. До пільгового стажу пенсійний орган не зарахував період роботи позивача з 14.09.1985 р. по 19.10.1986 р., з 29.11.1986 р. по 07.04.1988 р., з 08.05.1988 р. по 15.09.1988 р. на посаді моториста - матроса І класу в ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», пославшись на те, що розділом ХХХ Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.1956 року № 1173, передбачені посади мотористів, старших мотористів річкового флоту за умови зайнятості на відповідних роботах повний робочий день. В той час як період роботи, зазначений в пільговій довідці № 314 від 23.12.2015 року, пенсійний орган до пільгового стажу не відносить, оскільки посада моториста-матроса не передбачена Списком № 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

Суд першої інстанції посилався на приписи п. 1 та п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, відповідно до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книга. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції встановив, що згідно довідки від 23.12.2015 року за № 314, наданої Державним підприємством «Ізмаїльський морський торгівельний порт» позивач дійсно працював повний робочий день на Державному підприємстві «Ізмаїльський морський торгівельний порт» на судах портового флоту, зокрема, в наступний період:

з 14.09.1985 р. по 19.10.1986 р. - на посаді моториста - матроса І класу т/х «Лоцман -1» - 1 рік 1 місяць 6 днів;

з 29.11.1986 р. по 07.04.1988 р. - на посаді моториста - матроса І класу т/х «Лоцман -1» - 1 рік 4 місяці 9 днів;

з 08.05.1988 р. по 15.09.1988 р. - на посаді моториста - матроса І класу т/х «Лоцман -1» - 4 місяці 8 днів.

Пільговий стаж складає 2 роки 9 місяців 23 дні.

Суд першої інстанції зауважив, що в довідці зазначено про виконання позивачем роботи з обслуговування головного двигуна та судових механізмів т/х «Лоцман-1» за професією, посадою моторист - матрос 1 класу, що передбачена Списком 2 розділу ХХХ - «Транспорт» підрозділ 2 «Морський флот».

Суд першої інстанції послався на п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, відповідно до якого при визначенні права на пенсію за віком, на пільгових умовах, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1175 затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. Пунктом 2 розділу ХХХ "Транспорт " Списку №2 до осіб, які мають право на державну пенсію на пільгових умовах віднесені посади плавскладу флоту в тому числі кочегари суден працюючі на рідкому паливі головні та старші механіки, мотористи та їх помічники, старші мотористи машиністи, старші машиністи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач працював на посадах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Крім цього, суд першої інстанції встановив, що згідно довідки, наданої приватним акціонерним товариством «Українське Дунайське пароплавство» від 18.05.2016 року за № ОРП/266, позивач працював повний робочий день на транспортних суднах з оплатою праці згідно штатного розпису працівника пароплавства морського та річного флоту. Пільговий стаж включаючи відпустку без збереження заробітної плати до одного місяця в рік становить 12 років 01 місяць 22 дні. Робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах припинена з 02.06.2010 року.

З посланням на норми ч. 1 ст. 13, ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд першої інстанції також зазначив, що Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1175 затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. Пунктом 2 розділу ХХХ «Транспорт» Списку № 2 до осіб, які мають право на державну пенсію на пільгових умовах віднесені посади плавскладу флоту, в тому числі кочегари суден працюючі на рідкому паливі головні та старші механіки, мотористи та їх помічники, старші мотористи машиністи, старші машиністи.

При цьому суд першої інстанції зауважив, що Постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦСПС від 27.12.1983 року № 308/25-67, яке на час виникнення правовідносин мало характер офіційного роз'яснення з питань застосування пенсійного закону, визначено, що за робочими та інженерно-технічними працівниками, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення, обсяг роботи яких збільшений за сумісництвом професій (посад) та розширенням зон обслуговування, зберігається право на пільгове пенсійне забезпечення за весь період, протягом якого їм здійснювалася доплата або виплачувалися підвищення посадові оклади за виконання робіт за сумісництвом.

Суд першої інстанції встановив, що актом зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 07.02.2017 року за № 133, встановлено, що з 17.04.1985 року позивач був прийнятий матросом 1 кл. згідно наказу № 55 від 16.04.1985 року. З 14.09.1985 р. - працював матросом - мотористом 1 кл. т/х «Лоцман - 1» згідно наказу від 16.09.1985 року, з 20.10.1986 р. по 28.11.1986 р. - додаткове навчання відпустка згідно наказу № 157, з 29.11.1986 р. по 07.04.1988 р. працював матросом - мотористом 1 кл. т/х «Лоцман - 1» згідно особових рахунків за 1986 - 1988 рр., з 08.04.1988 р. по 07.05.1988 р. - додаткове навчання відпустка згідно наказу № 42, з 08.05.1988 р. по 15.09.1988 р. - працював мотористом-матросом 1 кл. т/х «Лоцман-1» згідно особових рахунків за 1988 рік, з 15.09.1988 р. по 13.04.1992 р. - працював старшим помічником капітана, згідно наказу № 106 від 21.09.1988 року. Згідно особових рахунків за 1985 - 1992 роки позивач працював повний робочий день. Відпустки без збереження заробітної плати за період, який перевірявся, не видавались.

Також суд першої інстанції встановив, що найменування посад, на яких працював позивач, були передбачені штатними розкладами по підприємству «Ізмаїльський морський порт» і виконання ним робіт за сумісництвом не позбавляє його права на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

При цьому суд першої інстанції послався на вимоги ст. 105 КЗпП України, якою визначені умови оплати праці при суміщенні професій (посад) і виконанні обов'язків тимчасово відсутнього працівника, та відповідно до якої, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Водночас, статтею 102 КЗпП України передбачено, що умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зазначив суд першої інстанції і про те, що обмеження щодо призначення пенсії на пільгових умовах, вказані у п. 9 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, стосуються лише сумісництва посад, а не їх суміщення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у пенсійного органу підстав розповсюджувати на позивача дію п. 9 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки позивачу 55 років виповнилося 14.01.2017 року і він 24.01.2017 року звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою про призначення пільгової пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме з цієї дати - 24 січня 2017 року, необхідно призначити позивачу пільгову пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору в цій справі є:

- правомірність рішення пенсійного органу від 15 березня 2017 року за № 28 щодо відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії за Списком № 2;

- зобов'язання зарахувати до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи позивача, з 14.09.1985 року по 19.10.1986 року, з 29.11.1986 року по 07.04.1988 року та з 08.05.1988 року по 15.09.1988 року на посаді моториста - матроса 1 класу т/х «Лоцман -1»;

- зобов'язання призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 24 січня 2017 року.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 22) ОСОБА_1 24.01.2017 року звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 28 від 15.03.2017 року позивачу відмовлено у призначені пенсії за вислугу років (а.с. 7).

Відмова пенсійного органу вмотивована відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки при загальному стажі роботи 36 років 2 місяці та 19 днів, пільговий стаж складає тільки 12 років 1 місяць та 29 днів, при необхідному мінімальному пільговому стажі - 12 років 6 місяців.

Не достатність пільгового стажу пов'язана з неврахуванням апелянтом до пільгового стажу періоду роботи позивача зазначеного у пільговій довідці № 314 від 213.12.2016 року, а саме з 14.09.1985 року по 19.10.1986 року, з 29.11.1986 року по 07.04.1988 року, з 08.05.1988 року по 15.09.1988 року на посаді моториста - матроса І класу в ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт»

Апеляційний суд встановив, що єдиними підставами для не врахування зазначеного періоду роботи позивача (2 роки 9 місяці та 23 дні) до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, є те, що:

- посада моториста - матроса Списком № 2, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року не передбачена;

- робота мотористом - матросом вважається роботою на сумісних посадах, в той час як п. 9 Порядку застосування Списку № 2 виробництв, робіт, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, встановлено, що якщо працівник працює на сумісних роботах, одна із яких Списками не передбачена, пенсія призначається на загальних умовах.

Таким чином, як правильно визначив суд першої інстанції, спірним є питання віднесення роботи мотористом - матросом до сумісництва чи до суміщення.

Сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві.

Суміщення - це виконання працівником на тому ж підприємстві поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи (ст. 105 КЗпП).

Схожість понять сумісництва та суміщення полягає в тому, що працівник виконує іншу додаткову роботу, та на осіб, які працюють за сумісництвом і суміщенням, поширюються всі трудові права та соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством і колективним договором підприємства.

Проте відмінність цих понять полягає в тому, що

- при сумісництві робота виконується у вільний від основної роботи час, а при суміщенні - у робочий час;

- при сумісництві робота виконується на одному підприємстві або на різних підприємствах, а при суміщенні - на одному підприємстві;

- при сумісництві робота оплачується за фактично виконану роботу без обмежень (ст. 1021 КЗпП, ст. 19 Закону України «Про оплату праці»), а при суміщенні - працівнику доплачують до основного заробітку;

- при сумісництві чинним законодавством встановлені певні заборони, в той час як для суміщення заборон і обмежень у законодавстві не передбачено;

- при сумісництві порядок оформлення прийняття на роботу майже не відрізняється від звичайної процедури прийняття на роботу, оформляється наказ керівника про прийняття на роботу за сумісництвом, та якщо немає заборон і обмежень, згоди роботодавця з основного місця роботи не вимагається; якщо працівник бажає, щоб до його трудової книжки був унесений запис про роботу за сумісництвом, він повинен принести на основне місце роботи копію наказу про прийняття на роботу за сумісництвом або довідку та на підставі пред'явлених документів буде зроблений відповідний запис., в той час як суміщення - можливе тільки за наявності вакансії в штатному розписі; у цьому випадку з працівником узгоджується доручення йому додаткової роботи в порядку суміщення і розмір доплати за неї, та якщо працівник згодний виконувати додаткові обов'язки в порядку суміщення, то керівник підприємства видає відповідний наказ, в якому повинні бути вказані посада, що суміщається та розмір доплати за суміщення. При цьому термін, на який установлюється суміщення, може не застерігатися;

- при сумісництві крім відпустки за основним місцем роботи сумісники мають право отримати на роботі за сумісництвом: щорічну оплачувану відпустку повної тривалості (за відпрацьований робочий рік - не менше 24 календарних днів), навіть якщо не минули 6 місяців безперервної роботи на даному підприємстві, така відпустка надається одночасно з відпусткою за основним місцем роботи (п. 6 ст. 10 Закону України «Про відпустки»); мають право на відпустку без збереження заробітної плати, яка надається на період до закінчення відпустки за основним місцем роботи (п. 14 ст. 25 Закону України «Про відпустки»). Проте при суміщенні робота на таких умовах не впливає на право працівника на відпустку, адже вона виконується одночасно з основною роботою. У той же час доплата за суміщення враховуватиметься при нарахуванні відпусткових.

Відповідно до акту № 133 від 07.02.2017 року зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії (а.с. 25-16) данні наведені в довідці № 314 від 213.12.2016 року, яка видана ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», відповідають первинним документам.

При цьому зазначений акт не містить відомостей щодо роботи позивача за сумісними роботами, професіями та посадами, тобто факт сумісництва, в період роботи, який не зарахований пенсійним органом до спеціального стажу позивача, ні при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, ні при наданні заперечень в суд першої інстанції, ні при апеляційному оскарженні постанови - не підтверджений належними та допустимими доказами, такими зокрема як наказ про прийняття на роботу за сумісництвом, оплата роботи за сумісництвом, записи в трудовій книжці щодо роботи за сумісництвом та інш.

Таким чином, оскільки позивач досяг 55 років 14.01.2017 року, та 24.01.2017 року звернувся до апелянта з заявою про призначення пільгової пенсії, на час звернення мав загальний стаж роботи 36 р. 02 міс. 19 днів, з якого пільговий стаж складає більше 12 років та 06 місяців ( 12 років 1 міс 19 днів, які зараховані пенсійним органом та 2 роки 09 міс. 23 дні, які протиправно не враховані пенсійним органом), пільговий стаж набутий позивачем на посадах, які надають йому право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 (підтверджено довідками та актами про перевірку довідок), апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування оскарженого рішення апелянта, та відновлення порушених право позивача шляхом зобов'язання апелянта зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 14.09.1985 року по 19.10.1986 року, з 29.11.1986 року по 07.04.1988 року, з 08.05.1988 року по 15.09.1988 року на посаді моториста - матроса І класу в ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», та призначити позивачу, з дати звернення - 24.01.2017 року, пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець