Справа № 336/2661/17
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/336/286/2017
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Брагіній І.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Запорізький обласний військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, що отримав внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби та стягнути з Міністерства оборони України на його користь одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності у сумі 275600 (двісті шість тисяч сімсот) гривень.
В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Клопков С.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що документи були повернуті правомірно, так як не встановлено причини поранення, зокрема, чи не виникло воно внаслідок вчинення особою злочину чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесних ушкоджень.
В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не з*явився з невідомої суду причини, повідомлявся шляхом направлення судової повістки.
Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, якій встановлено статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням від 03.02.2016 року.
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ №4675 від 09.12.2015 року у позивача було виявлено множинні вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки, обох ніг (контузія головного мозку 1985 р.), наслідком яких є рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях, поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
В лютому 2016 року позивач звернувся до обласного військового комісаріату з заявою про надіслання особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року.
20.05.2016 року відповідно до витягу з протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, розглянувши подані документи позивача комісія дійшла висновку про необхідність їх повернення.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Соціальним захистом військовослужбовців, відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частин другої, шостої, дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).
Згідно п. 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно виписки з акту огляду медико соціальної експертної комісії серії АВ №0302966 від 02.02.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності та зазначено, що поранення (контузія), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Таким чином, з направлених за заявою позивача копіями документів, зокрема, висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, вбачається, що поранення (контузія) захворювання, які стали причиною інвалідності, так, пов`язані з виконанням,саме, обов`язку ведення військової служби та могли мати місце під час виконання бойових дій в 1985 році, а не скоєння злочину, правопорушення, або самостійного нанесення собі тілесних ушкоджень.
Відповідно чинного законодавства розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Між тим, відповідачем пакет документів стосовно призначення позивачу одноразової допомоги у разі настання інвалідності не розглядався, та рішення по ньому не приймалось, ним не було розглянуто подані позивачем документи на призначення одноразової допомоги із прийняттям відповідного висновку, а розпорядником коштів не отримувався пакет документів та не приймалось рішення щодо можливості призначення одноразової допомоги позивачу.
З наведеного суд встановив, що вимоги позивача є передчасними оскільки відповідачем не приймалось рішення щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання пов*язаного з виконанням ним обов*язків військової служби, а тому відсутні підстави для визнання дій Міністерства оборони України протиправними та стягнення з останього грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Керуючись 2, 3, 6, 7, 11, 14, 51, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з наступного дня після отримання копії повного тексту постанови шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення постанови, - в той же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.А. Галущенко
18.09.17