Справа № 817/2043/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"28" вересня 2017 р. Справа № 817/2043/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представників відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "01" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №1319 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника поліції ОСОБА_3Л.";

- визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №44 о/с, з врахуванням змін внесених наказом №56 о/с від 25.07.2016 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_3 з 19 липня 2016 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити ОСОБА_3 з 19 липня 2016 на службі в Національній поліції на посаді інженера Дубенського міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Рівненській області; стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Сала А.Б. від 24.11.2016 провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 № 313 призначено повторний автоматизований розподіл справи у звязку із закінченням 18.05.2017 строку повноважень судді Сала А.Б., внаслідок чого справу передано на розгляд судді Недашківській К.М.

Ухвалою судді від 22.05.2017 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.06.2017.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, оскільки позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить - скасувати зазначену ухвалу суду, як незаконну та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується, зокрема, Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 № 1319 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника поліції ОСОБА_3Л."; Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 № 44 о/с, з врахуванням змін внесених наказом № 56 о/с від 25.07.2016 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_3 з 19 липня 2016 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Адміністративний позов поданий до Рівненського окружного адміністративного суду лише 23.11.2016.

В матеріалах справи міститься копія Наказу № 1319 з відміткою про те, що позивач був ознайомлений з ним 01.07.2016 (а.с. 27).

В матеріалах справи міститься копія Наказу № 44 о/с з відміткою про те, що позивач був ознайомлений з ним 01.07.2016 (а.с. 22).

Також, в матеріалах справи наявна Розписка про те, що позивач отримав трудову книжку АК № 512697 у звязку зі звільненням з Національної поліції (а.с. 46).

Таким чином, позивач протягом періоду більше чотирьох місяців не звертався до суду з позовом про скасування оскаржуваних наказів.

За приписами частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 КАС України).

Дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно - правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов"язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що він не звертався до суду з позовом про оскарження наказів, оскільки з їх змісту не вбачалося підстав для звільнення позивача із займаної посади.

В резолютивній частині оскаржуваного Наказу № 1319 (а.с.27) зазначено "за грубе порушення транспортної дисципліни, порушення вимог ст.ст.1, 2, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, на виконання вимог п.3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 №81, п.3.7 наказу МВС України від 26.03.2010 № 90, інженера Дубенського МРВ Управління поліції охорони в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції". В описовій частині зазначеного наказу детально описані підстави для прийняття такого рішення. Із даним наказом позивач був ознайомлений 01.07.2016, про що свідчить його власноручний підпис на даному наказі (а.с. 27).

Колегія суддів вважає, що саме з цього моменту позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Щодо поважності пропуску строку на оскарження спірних наказів колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції позивачем було надано медичну довідку, що свідчить про перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у період з 20.07.2016 року по 09.12.2016 року у лікувальному закладі ТОВ "Медичний центр "Реавіта" з діагнозом "Гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в лівій півкулі мозочка у вигляді вираженого мозочково-атактичного, стійкого цефалгічного та церебро-астенічного синдромів на грунті гіперточнічної хвороби", що свідчить про стійке порушення стану здоров'я позивача та неможливість позивача, у вказаний період, здійснити оскарження спірних наказів у судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, оцінюючи обставини справи, що перешкоджали своєчасному здійсненню позивачем процесуального права на оскарження спірних наказів та з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, колегія суддів дійшла висновку, що за вищевказаних обставин позивач не мав реальної можливості своєчасно реалізувати власне право на судове оскарження, що свідчить про необхідність задоволення апеляційної скарги та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "01" червня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3-представнику позивача: ОСОБА_4 - вул.Гетьмана Мазепи,4а/6а офіс №301-а, м.Рівне, 33028