Справа № 309/2187/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8541/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник третьої особи ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вандербілт Аркадії-Оксани Михайлівни, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2017 року про забезпечення позову у справі №309/2187/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріка Енерго» до голови Березівської сільської ради Хустського району Закарпатської області ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріка Енерго» звернулось в суд з позовом до голови Березівської сільської ради Хустського району ОСОБА_7, в якому просило визнати недійсним та скасувати розпорядження Березівського сільського голови ОСОБА_7 № 30 від 10 липня 2017 року «Про громадські слухання». Одночасно, позивач просив вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії та виконання оскарженого позивачем розпорядження №30 від 10 липня 2017 року до вирішення справи по суті.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2017 року про забезпечення позову у справі № 309/2187/17, з метою забезпечення позову, судом першої інстанції зупинено дію та виконання оскарженого позивачем розпорядження №30 від 10 липня 2017 року Березівського сільського голови ОСОБА_7 «Про громадські слухання».

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм процесуального права ОСОБА_4, Антонь ОСОБА_8 ОСОБА_9, Вандербілт Аркадія-Оксана Михайлівна, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які залучені у даній справі судом першої інстанції як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти покликаються на необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції.

Скаржники та їх представник підтримують вимоги апеляційної скарги та просять її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, участь в судовому засіданні повноважного представника не забезпечив, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Позивач в судове засідання участь в судовому засіданні повноважного представника не забезпечив. Як встановлено колегією суддів позивача двічі повідомлялось про розгляд справи шляхом надсилання на його адресу судових повісток, однак такий поштову кореспонденцію з незалежних від суду причин не отримав. Зазначена обставина стверджується витягами з реєстрів «Укрпошти» про відстеження направлення та вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи. Відтак, колегія суддів вважає, що судом вжито усіх необхідних заходів щодо належного повідомлення позивача про дату час та місце розгляду справи у суді. Відповідно, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Із змісту вимог наведеної статті вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

В ухвалі суду про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, судом першої інстанції не вмотивовано зазначений висновок існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по даній справі, або невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову. Необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову повинна бути викликана наявністю очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист яких стане утрудненим чи неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль чи витрат.

Як передбачено ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що позивачем не наведено суду жодних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам або інтересам позивача. Також не вказують дані обставини і на те, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову у справі відповідно до ст.ст. 117-118 Кодексу адміністративного судочинства України не відповідають обставинам справи, а оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосуванням норм матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 199, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вандербілт Аркадії-Оксани Михайлівни, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2017 року про забезпечення позову у справі № 309/2187/17 скасувати.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріка Енерго» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_10
судді ОСОБА_11
ОСОБА_12

Повний текст судового рішення виготовлено 26.09.2017р.