Справа № 816/918/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/918/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" ОСОБА_2 (надалі також Уповноважена особа ОСОБА_2Ю.), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ОСОБА_2 щодо не включення відомостей про рахунки ОСОБА_1 №7001 та №70002 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 включити дані про рахунки ОСОБА_1 №7001 та №70002 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його безпідставно не включено до переліку вкладників, адже він має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. При цьому зауважив, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що правочин, який укладено між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачем, є нікчемним з підстав, визначених у пунктах 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких зауважив, що підставою для включення до Загального реєстру вкладників відомостей про гарантовану суму вкладу є складений Уповноваженою особою попередній перелік вкладників. А оскільки у спірних відносинах до Фонду від Уповноваженої особи ОСОБА_2 не надходила інформація про необхідність відшкодування гарантованої суми вкладу позивачу, підстави для включення інформації про ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників наразі відсутні.

У судове засідання 21.09.2017 зявився позивач, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у письмових запереченнях проти позову просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

А згідно з частиною шостою цієї ж статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на достатність наданих суду доказів для розгляду справи по суті, беручи до уваги відсутність потреби заслухати у судовому засіданні свідка чи експерта, суд визнав за можливе розглядати справу без участі представників відповідачів та перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 12.11.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000148561, за умовами якого позивач передав у власність банку як повіреному ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошові кошти у розмірі 70000,00 грн /а.с. 13/.

Того ж дня між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000001623, за змістом якого Банк за ініціативою ОСОБА_1 відкриває на ім'я останнього банківський рахунок №7002 у гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства /а.с. 15/.

Крім того, 12.11.2015 між ОСОБА_1 (кредитор) та ПАТ "Банк Михайлівський" (поручитель) укладено договір поруки №980-024-000148561, за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр") зобовязань, що виникли/можуть виникнути в майбутньому на підставі договору про залучення коштів протягом дії цього договору; порукою за цим договором забезпечується виконання боржником зобовязань перед кредитором за договором про залучення коштів щодо вчасного та у повному обсязі повернення суми коштів у розмірі 70000,00 грн на підставі договору від 12.11.2015 №980-024-000148561 /а.с. 14/.

12.11.2015 грошові кошти у розмірі 70000,00 грн зараховані на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" №7002 /а.с. 20/.

Термін дії договору від 12.11.2015 №980-024-000148561 закінчився 12.05.2016.

12.05.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір №980-024-000237734 "Суперкапітал" (Новий) з виплатою відсотків щомісячно /а.с. 22/. За умовами даного договору позивач передав ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошові кошти у розмірі 90000,00 грн на строк не більше 181 дня.

12.05.2016 на поточний рахунок 7002 позивачем внесені грошові кошти у розмірі 8500,00 грн /а.с. 21/.

Грошові кошти у розмірі 90000,00 грн 12.05.2016 платіжним дорученням №2244922 перераховані з рахунку позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" №7002 на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у АТ "УкрСиббанк" №5000 /а.с. 24/.

Разом з цим, як підтверджено залученою до матеріалів справи копією виписки ПАТ "Банк Михайлівський" по рахунку №7002 грошові кошти у розмірі 90000,00 грн 19.05.2016 зараховані на поточний рахунок ОСОБА_1 /а.с. 25-26/. Крім того, відповідач не заперечує, що того ж дня на рахунок позивача №7001 у ПАТ "Банк Михайлівський" зараховані кошти у розмірі 398,36 грн з призначенням платежу "оплата процентів по договору від 12.05.2016 №980-024-000237734".

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 за №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

У подальшому, наказом від 01.06.2016 №42/1 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті №2, за яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій /а.с. 79-81, 83/.

Так, відповідно до витягу з Додатку 2 до Акта №2 від 01.06.2016 наведені обставини стосуються і вкладу ОСОБА_1 у загальному розмірі 90398,36 грн /а.с. 82/.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1702 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" та делеговано всі повноваження ліквідатора банку з 05.09.2016 ОСОБА_2

Листами від 23.01.2017 вих. №№6485, 6486 /а.с. 31-32/ Уповноважена особа ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що переказ коштів у загальному розмірі 90398,36 грн є нікчемним, у зв'язку з чим відомості про позивача не підлягають включенню до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

За цих підстав, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 названого Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Як визначено пунктом 3 частини першої статті 2 цього Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ПАТ "Банк Михайлівський" повідомив позивача під підпис про непоширення на кошти, передані ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відповідних гарантій.

До того ж, 19.11.2016 набули чинності приписи пункту 15 Прикінцевих положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції Закону України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"), яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є вкладом, а на позивача поширюються гарантії вкладників щодо відшкодування суми вкладу за рахунок Фонду.

Згідно з частиною другою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, окрім іншого:

перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Відповідно до частини другої статті 38 вказаного Закону, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду наділена розпорядчими повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

У той же час, суд звертає увагу, що таке право не є абсолютним, а кореспондує з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Так, за приписами частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Саме на дані положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа посилається як на підставу визнання нікчемним переказу коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Однак, уповноваженою особою не зазначено, яким чином переказ коштів, ініційований ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь позивача, має відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Відповідні доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд відхиляє доводи Уповноваженої особи про надання переваг, не встановлених законом, окремим кредиторам банку перед іншими кредиторами у зв'язку із зарахуванням грошових коштів на вкладні рахунки позивача з рахунку іншої особи, оскільки положення статті 1058 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, передбачають можливість зарахування коштів на вкладний рахунок фізичної особи іншими особами.

Щодо тверджень Уповноваженої особи про те, що спірна операція на рахунку позивача збільшила обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки останній укладений у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивачі не могли знати про встановлені для ПАТ "Банк Михайлівський" обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Суд зазначає, що для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, Уповноваженою особою не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі.

Суд також зауважує, що відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на поточні рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016, що підтверджено залученою до матеріалів справи випискою банку.

При цьому Уповноважена особа ОСОБА_2 не заперечує, що на рахунки позивача надійшли кошти у загальному розмірі 90398,36 грн.

Отже, вказана сума коштів на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебувала на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність віднесення до категорії нікчемних операцій з переказу коштів (трансакцій), здійснених 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", у розмірі 90000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" №7002 з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-024-000237734 від 12.05.2016" та у розмірі 398,36 грн на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" №7001 з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-024-000237734 від 12.05.2016".

Разом з цим, суд зауважує, що права позивача у спірних відносинах порушені не бездіяльністю, а рішенням уповноваженої особи щодо визнання нікчемними операцій з переказу коштів (трансакцій), здійснених 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", у розмірі 90000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" №7002 з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-024-000237734 від 12.05.2016" та у розмірі 398,36 грн на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" №7001 з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-024-000237734 від 12.05.2016", адже підставою для не включення відомостей про позивача до переліку вкладників є саме рішення Уповноваженої особи, оформлене наказом від 01.06.2016 №42/2.

За таких обставин, суд, керуючись приписами частини другої статті 11 та абзацу десятого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", оформлене наказом від 01.06.2016 №42/2, в частині визнання нікчемними операцій з переказу коштів (трансакцій) у розмірі 90000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 №7002 з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-024-000237734 від 12.05.2016" та у розмірі 398,36 грн на рахунок ОСОБА_1 №7001 з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-024-000237734 від 12.05.2016", здійснених 19.05.2016.

Крім того, як визначено пунктом 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також цим пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

За таких обставин, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобовязання уповноваженої особи включити дані про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. А тому, позов в цій частині належить задовольнити.

Стверджуючи про те, що дану справу належить розглядати саме як адміністративну, суд врахував таке.

Верховний Суд України, у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №21-286а16, зазначив, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Водночас даний правовий висновок у подальшому зазнав змін та уточнення. Зокрема, в ухвалі від 22.06.2017 у справі №820/10/16 та у постанові від 04.07.2017 у справі №818/3681/15 Верховний Суд України зазначив, що висновок, наведений у постанові від 16.02.2016 у справі №21-4846а15, стосується спору між управлінням Пенсійного фонду України та банком, який не виконав свій обовязок щодо перерахування бюджетних коштів за вимогою пенсійного органу та саме на ці відносини не поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Разом з цим, практика перегляду Верховним Судом України упродовж 2017 року рішень адміністративних судів у справах за позовами фізичних осіб до Уповноваженої особи Фонду, предметом спору в яких є бездіяльність відповідача щодо не включення відомостей про вклад до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду, свідчить про те, що Суд розглядає дані справи саме як адміністративні.

Крім того, аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема в ухвалах від 07.06.2017 у справі №820/5213/16 та від 06.07.2017 у справі №816/229/17. Так, на переконання суду касаційної інстанції, нормативне регулювання статусу Фонду та процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідації дозволяє зробити висновок, що Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності уповноваженої особи Фонду в межах здійснення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації банку, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А відповідно до частини першої цієї ж статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 19 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти з Державного бюджету України є одним з джерел формування коштів Фонду, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетними асигнуваннями є повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. У свою чергу, пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, судовий збір на користь позивача належить стягнути за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", оформлене наказом від 01.06.2016 №42/2, в частині визнання нікчемними операцій з переказу коштів (трансакцій) у розмірі 90000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 №7002 з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-024-000237734 від 12.05.2016" та у розмірі 398,36 грн на рахунок ОСОБА_1 №7001 з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-024-000237734 від 12.05.2016", здійснених 19 травня 2016 року.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "Суперкапітал" (Новий) від 12.05.2016 №980-024-000237734 у загальному розмірі 90398,36 грн (дев'яносто тисяч триста дев'яносто вісім гривень тридцять шість копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () судові витрати у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба