Справа № 817/994/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 817/994/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін та третьої особи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2017 р. у справі за позовом Приватного малого підприємства фірми "Спецрембуд" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 р. ПМП фірма "Спецрембуд" звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу №5 в частині анулювання ліцензії провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності р/з ПМП фірмі "Спецрембуд".

В подальшому 05 липня 2017 року позивач подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу №5 Державної архітектурно-будівельної інспекції України в частині анулювання ліцензії провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності р/з ПМП фірмі "Спецрембуд".

Клопотання мотивоване тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 р. клопотання Приватного малого підприємства фірми "Спецрембуд" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволено. До набрання рішенням у справі №817/994/17 законної сили зупинено дію пункту 8 додатку №5 до пункту 5 наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №23-Л від 31.05.2017 в частині анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності реєстраційний запис від 23.02.2017, виданої ПМП фірмі "Спецрембуд" зі строком дії з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2022 року.

Не погодившись з ухвалою суду, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів із забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом не встановлено, а позивачем не доведено існування обставин вказаних у ч.1 ст.117 КАС України. Зазначено, що судом не встановлено факту виконання позивачем будівельних робіт, господарської діяльності згідно договорів підряду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтувань заяви про те, що існує очевидна небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а саме має наслідком зупинення проведення тих видів будівельних робіт, які передбачені додатком №1 до ліцензії, тобто призведе до зупинення зазначеного виду господарської діяльності позивача, чим порушить право суб'єкта господарювання на здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин першої-третьої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

В розумінні положень частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно Рекомендації NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що підставою для звернення з адміністративним позовом є те, що, на думку позивача, Державна архітектурно-будівельна інспекція в акті перевірки додержання суб'єктом господарювання - ПМП фірмою "Спецрембуд" ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності №25-пл від 04.05.2017 зазначила відомості про порушення, які не відповідають дійсності і спростовуються документально. На підставі такого акту за поданням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 31.05.2017 винесено наказ №23-Л, пунктом 8 додатку №5 до пункту 5 якого анульовано ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності реєстраційний запис від 23.02.2017, видану ПМП фірмі "Спецрембуд" зі строком дії з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2022 року. За наведеного, позивач ставить під сумнів законність оскаржуваної частини наказу.

В силу вимог частини восьмої статті 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" №222-VIII від 02.03.2015, рішення про анулювання ліцензії, прийняте з підстав, передбачених пунктами 4-9 частини другої цієї статті (на підставі актів), набирає чинності через тридцять календарних днів з дня його прийняття.

Судом встановлено, що згідно з долучених до клопотання доказів, ПМП фірма "Спецрембуд", як суб'єкт господарської діяльності з правом (ліцензією) на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності 20.02.2017 року уклала договір підряду №0812-16, відповідно до якого зобов'язалася виконати замовнику - ТОВ "Квантум Фом" роботи на об'єкті будівництва з реконструкції частини корпусу ПАТ "Рівнесільмаш" під фабрику меблів, а 03.04.2017 року уклала договір генерального підряду з ОК "ЖБК "Театральний" №0304-17, відповідно до якого виконує будівельні роботи з будівництва офісно-громадсько-житлового комплексу по вул.Г.Мазепи, 3 у м.Рівне. Обидва будівельних об'єкти відносяться до IV і V категорій складності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції вірно вказав, що втрата чинності ліцензією призведе до зупинення зазначеного виду господарської діяльності позивача, чим порушить право суб'єкта господарювання на здійснення відповідного виду господарської діяльності. Також, втрата чинності ліцензією призведе до зупинки будівельних робіт на вказаних об'єктах будівництва, змусить замовників будівництва шукати нового підрядника та/або генпідрядника. Замовники будівництва також отримають право розірвати відповідні господарські договори та стягнути з позивача неустойку.

Відтак, суд вважає обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами, доводи позивача про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам до ухвалення рішення в адміністративній справі, позаяк анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності має наслідком зупинення проведення тих видів будівельних робіт, які передбачені додатком №1 до ліцензії, тобто призведе до зупинення зазначеного виду господарської діяльності позивача, чим порушить право суб'єкта господарювання на здійснення господарської діяльності.

Проте, суд відхиляє доводи позивача щодо неможливості захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, позаяк вони не підтверджені належними та достовірними доказами. Щодо покликань на очевидність ознак протиправності наказу та акту, на підставу якого він прийнятий, слід зазначити, що суд вірно вказав, що при вирішенні поданого клопотання про забезпечення позову не надається оцінка оскарженому рішенню суб'єкта владних повноважень та не вирішуються спірні правовідносини по суті.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 8 додатку №5 до пункту 5 наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №23-Л від 31.05.2017 в частині анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності реєстраційний запис від 23.02.2017, виданої ПМП фірмі "Спецрембуд" зі строком дії з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2022 року до набрання рішення по справі законної сили, підлягає до задоволення.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не встановлено факту виконання позивачем будівельних робіт, господарської діяльності згідно договорів підряду, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу вимог ч.1, ч.2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В обґрунтування своєї заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивачем надано вище вказані договори підряду виконання ним будівельних робіт, господарської діяльності, однак припущення скаржника щодо не встановлення факту виконання позивачем зазначених договорів, суд до уваги не бере оскільки, в силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України доказів про невиконання вказаних робіт чи розірвання договорів апелянтом до суду не надано.

Крім того доводи відповідача, на підтвердження яких ним надано відповідні документи, що приєднані судом апеляційної інстанції до справи, з приводу того, що позивач не є генпідрядником по об'єктах зазначених у справі, на думку судової колегії не можуть братись до уваги, так як стосуються обставин, що мали місце після вирішення питання про забезпечення позову. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач здійснює будівництво інших об'єктів, на будівництво яких потрібна ліцензія, тому зупинення її дії також може вплинути на господарську діяльність позивача в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" вересня 2017 р.