Справа № 237/3390/17
Суддя: Медведський М. Д.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/3390/17
Номер провадження 2-а/237/92/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.17

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Медведського М.Д.,

при секретарі Готовщиковій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону роти управління патрульної поліції в м. Маріуполь ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Інспектора 4 батальйону роти управління патрульної поліції в м. Маріуполь про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.08.2017 року позивач рухався на власному автомобілі вулицею Гурєвською у Левобережному районі м. Маріуполя, де був зупинений Відповідачем у звязку із порушенням п. 8.7.3 г) ПДР України, у звязку із чим Відповідачем була складена Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності АР № 855449 стосовно Позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану Постанову незаконною, а факт порушення п. 8.7.3 г) ПДР України таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, у звязку із чим просить суд скасувати Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності АР № 855449 від 12.08.2017 року та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності згідно письмових заперечень. У письмових запереченнях представник відповідача вказує, що на місці правопорушення позивача ознайомлено із відеозаписом порушення, а Позивач погодився із правопорушенням, права та обовязки були розяснені. Також відповідачем, зазначено, що позивач не навів жодних доказів на підтвердження обставин позовної заяви. У сукупності зазначених обставин просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити судове рішення у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши додані до матеріалів справи копію Постанови АР № 855449 від 12.08.2017 року, дослідивши долучені представником Відповідача відеозаписи № 16100004, № , № , з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення АР № 855449 від 12.08.2017 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

В згаданій постанові зазначено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота Прадо АН 0999 ІР 12.08.2017 року о 16.10 год. в м. Маріуполь Донецької області на перехресті вул. Пашковського та Лепорського порушив вимоги п. 8.7.3 г, а саме здійснив проїзд перехрестя на жовтий заборонюючий сигнал світлофора, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності дій відповідача з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано 3 відеозаписи.

Оцінюючи відеозапис № , яким зафіксований порядок розгляду справи відповідачем щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП суд встановлює наступне.

Позивач протягом всього розгляду відповідачем справи про притягнення до адміністративної відповідальності не заперечував факт, що проїхав перехрестя на жовтий, проте не визнавав трактування відповідача про порушення правил дорожнього руху, що чітко зафіксовано в поясненнях позивача на відео № , зокрема у проміжках часу відео 0.10 0.45 хвилин, 1.45 2.00 хвилин, 3.20 3.50 хвилин, що не можна вважати визнанням факту порушення правил дорожнього руху. Дані твердження позивача відповідачем не приймались до уваги з посиланням на відео № 16100004.

При цьому з відеозапису № вбачається, що відповідачем при розгляді справи було порушено приписи ст. 279 КУпАП щодо розяснення позивачу його прав як особі, що притягається до адміністративної відповідальності. В проміжку часу з 2.40 до 3.00 хвилин відеозапису № відповідач розяснює ОСОБА_1, які права має останній згідно КУпАП, проте відповідач в порушення ст. 268 КУпАП не розяснив ОСОБА_1 права подавати докази та заявляти клопотання. Також відповідач обмежив ОСОБА_1 правом ознайомлення з матеріалами справи виключно відеозаписом № 16100004, на якому зафіксоване правопорушення, що свідчить про відсутність інших доказів в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду відповідачем даної справи.

Відеозапис № закінчується оголошенням відповідачем суті прийнятого рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та оголошується розмір штрафу, тобто розгляд справи відповідачем був закінчений. При цьому з наданого представником відповідача відеозапису № вбачається, що, не дивлячись на факт невизнання ОСОБА_1 факту порушення правил дорожнього руху, відповідачем жодних доказів протягом відеозапису № не досліджувалось, що свідчить про суттєве порушення відповідачем ст. 279 КУпАП в частині порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та ст. 268 КУпАП в частині недотримання права ОСОБА_1 досліджувати докази його винуватості.

Відповідно до п. 3 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, (далі - Інструкція) зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Частинами 2, 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості, зокрема, найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В той же час, оскаржувана Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності АР № 855449 від 12.08.2017 року, містить у якості додатка відеозапис, проте, не містить посилання на технічний засіб, яким було вчинено відеозапис правопорушення № 16100004.

Оцінюючи відеозапис правопорушення № 16100004, що наданий представником відповідача, в якості єдиного доказу, який відповідачем при розгляді справи, навіть, не досліджувався, суд зазначає наступне.

Згідно п. 8.7.3 г) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за порушення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності Постановою АР № 855449 від 12.08.2017 року, сигнали світлофора мають такі значення:жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. В той же час, даний пункт не містить приписів, які обовязкові для виконання водіями, тому зі змісту Постанови АР № 855449 від 12.08.2017 року неможливо встановити яке саме порушення допустив ОСОБА_1 на думку відповідача коли проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора

Поряд з цим, обовязки водіїв при проїзді перехресть встановлені п.п. 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно яких у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З відеозапису № 16100004 дійсно вбачається факт проїзду перехрестя ОСОБА_1 на жовтий сигнал світлофора, проте з відеозапису внаслідок його невисокої якості неможливо встановити в який саме момент світлофор подав жовтий сигнал, тому неможливо встановити чи мав ОСОБА_1 можливість зупинитися з дотриманням вимог п. 8.10 ПДР України або мав право продовжувати рух згідно п. 8.11 ПДР України, при цьому чітко вбачається, що при проїзді перехрестя ОСОБА_1 не створив небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що навіть за умови проїзду водієм перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що згідно п. 8.7.3. г) ПДР України є забороняючим сигналом світлофора, порушення п. 8.7.3 г) ПДР України з боку водія не може бути взагалі, адже обовязок водія зупинитися у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, закріплено п. 8.10 ПДР України з дотримання належних умов зупинки. В той же час, з відеозапису № 16100004 неможливо встановити в який саме момент світлофор подав жовтий сигнал і чи мав, відповідно, ОСОБА_1 можливість зупинитися без застосування екстреного гальмування у належному місці зупинки чи мав право продовжувати рух згідно п. 8.11 ПДР України.

Керуючись вищевикладеними обставинами та висновками, з урахуванням обовязку саме відповідача довести правомірність оскаржуваних дій, суд вважає, що висновки відповідача про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, викладені у Постанові про притягнення до адміністративної відповідальності АР № 855449 від 12.08.2017 року, є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджені належними доказами, більше того, у діях ОСОБА_1 при проїзді перехрестя вул. Пашковського та Лепорського у м. Маріуполь взагалі відсутнє порушення вимог п. 8.7.3 г ПДР України, а отже і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Додатково суд приймає до уваги численні процесуальні порушення з боку відповідача як посадової особи, уповноваженої здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які, навіть за умови підтвердження винуватості правопорушника, є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 158, 159, 160, 161-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 855449 від 12.08.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Д.Медведский

Дата документу 13.09.2017