Справа № 804/1298/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 р. Справа № 804/1298/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа 1 приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас», третя особа 2 товариство з обмеженою відповідальністю «Цехове Корм ЛТД» про виключення майна з акту опису та арешту,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 року надійшла для продовження розгляду адміністративна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа 1 приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас», третя особа 2 товариство з обмеженою відповідальністю «Цехове Корм ЛТД» про виключення майна з акту опису та арешту.
З урахуванням уточненої позовної заяви позивач просить:
1) визнати недійсною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року ВП № 49856415, винесену начальником Відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в частині накладення арешту на майно, що знаходиться в заставі/ іпотеці ПАТ «МЕГАБАНК» згідно Договору застави № 16-07/02/2007-з застави рухомого майна, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, як приватне обтяження, відповідно до п. 1.5. Договору застави, що підтверджується витягом №42195366 від 16.10.2013 року, Договором застави 16-07/04/2007-з застави рухомого майна від 29.02.2012 року, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, як приватне обтяження, відповідно до п. 1.5. Договору застави, що підтверджується витягом № 35090403 від 29.02.2012 року; Іпотечного договору № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 100 від 16.11.2007 року, Іпотечного договору №16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 136 від 29.02.2012 року;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року ВП №49856415 відповідачем були порушенні вимоги та порядок, визначений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки право застави на спірні обєкти зареєстровано за публічним акціонерним товариством «Мегабанк», а тому саме позивач має першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки та застави.
Позивач у судове засідання не прибув, представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач до суду не зявився, надав копію виконавчого провадження ВП №49856415, відкритого на підставі судового наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7541/15, та заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що відносить вирішення спору на розсуд суду.
Треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від третьої особи-2 надійшли заперечення на позову, в яких товариство з обмеженою відповідальністю «Цехове Корм ЛТД» зазначає, що накладення арешту відповідачем було проведено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у звязку з чим просило відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись частинами 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
16 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» укладено кредитний договір №16-07 (відновлювальна кредитна лінія), згідно якого приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас» отримало у вигляді відновлювальної кредитної лінії 1 800 000,00 грн., строк дії договору до 07.11.2014 року, зі сплатою 23% річних, та надання 650 000,00 доларів США на строк з 09.11.2011 року по 07.11.2014 року. Згідно умов даного договору приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас» зобовязувалось повернути кредит, враховуючи відсотки.
В якості забезпечення кредитного договору між публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» укладено договір застави рухомого майна № 16-07/01/2007 від 16.11.2007 року, за яким приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас» надало у заставу рухоме майно: маточне та товарне поголівя (хрячки та свинки) в кількості 4500 голів, загальною вагою 180172 кг. Предмет застави зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 42195222 від 16.10.2013 року.
16 жовтня 2013 року вказаний предмет застави зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 42195366 від 16.10.2013 року.
В забезпечення виконання приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» умов Кредитного договору № 16-07 від 16 листопада 2007 року між ним та Банком було укладено Договір № 16-07/04/2007-з застави рухомого майна (далі - Договір застави - 3), за яким приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас» надало у заставу рухоме майно виробниче обладнання: ваги, зернометальник, лінію фільтрації рослинної олії, маслопрес шнековий, екструдер зерновий, шнек завантажувальний, транспортер шнековий, комплект підвісних путів, підвела, пила для розпилювання туш, шпарчан (скребмашина) Brumatic ВМ20GT, апарат електроглушіння, таль електрична, холодильне обладнання (агрегат холодильної камери, повітряохолоджувач, щит керування), м'ясорубка, бокс для шокування, холодильна камера, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с. Новов'язівське, провулок Партизанський, будинок 8 (надалі предмет застави - 3).
Вищезазначений предмет застави 29.02.2012 року зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 35090403 від 29.02.2012 року.
У звязку з невиконанням приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» обовязків по сплаті кредиту та процентів за кредитом позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Так, рішенням третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 25.05.2015 року по справі № 2/1112-2015 звернуто стягнення на предмети договорів застави рухомого майна № 16-07/01/2007 від 16.11.2007 року, № 16-07/02/2007-з від 16.11.2007 року, № 16-07/04/2007-з від 16.11.2007 року.
На підставі вказаного рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» Київським районним судом м. Харкова винесено ухвалу про видачу виконавчих листів та видано виконавчі листи.
Крім того, в якості забезпечення кредитного договору між публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» укладено іпотечний договір № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 100 від 16.11.2007 року, відповідно до умов якого забезпечення своєчасного виконання Клієнтом своїх зобовязань за Кредитним договором Іпотекодавець передав у заставу Банку визначене нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди птахофабрики: поз. 1-гараж, загальна площа 75,7 кв.м., поз. 2- санпропускник, загальною площею 379, 0 кв.м., поз. 3 - аптека, загальною площею 62,9 кв.м., поз. 4,5 - котельна, загальною площею 258,0 кв.м., 6,7 - резервуари, поз. 8 - сторожка, поз. 9 - ферма, загальною площею 1489,3 кв.м., поз. 10 - ферма, загальною площею 1492,5 кв.м., поз. 11 - ферма, загальною площею 1488,9 кв.м., поз. 12 - ферма, загальною площею 1491,0 кв.м., поз. 13 - ферма, загальною площею 1487,0 кв.м., поз. 14 - ферма, загальною площею 1488,0 кв.м., поз. 15 - ферма, загальною площею 1468,4 кв.м., поз. 16 - ферма, загальною площею 1683,5 кв.м., поз. 17 - ферма, загальною площею 1729.9 кв.м., поз. 18 - ферма, загальною площею 1727,8 кв.м.,поз. 19 - ферма, загальною площею 1254,4 кв.м., поз. 20 - ферма, загальною площею 1716,0 кв.м., поз. 21 - плотницька, загальною площею 76,7 кв.м., поз. 22 вбиральна, поз. 23,24 - резервуари, поз. 25-ангар, поз. 26-29 огорожа, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Юр`ївський район, с. Нововязівське, пров. Партизанський, б. 8.
Також укладено іпотечний договір № 16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 136 від 29.02.2012 року, яким передано в іпотеку позивача нерухоме майно загальною площею 1666,4 м.кв., а саме будівлі та споруди: зерносховища №1 загальною площею 1 341,7 кв.м., убиральня № 2, убойний цех № 3 загальною площею 324,7 кв.м огорожі № 5-7, які розташовані за адресою: пров. Партизанський, 8а, с. Нововязівське, Юрївського району Дніпропетровської області.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надсилав на адресу приватного виробничо-комерційного підприємства «Гурас» вимоги про усунення порушень умов кредитного договору № 16-07 від 16.11.2007 року, іпотечних договорів та договорів застави.
Внаслідок систематичного невиконання приватним виробничо-комерційним підприємством «Гурас» умов Кредитного договору, Договорів іпотеки позивач набув право задовольнити свої вимоги зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, проте Відділом державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області в рамках виконавчого провадження по стягненню боргу з приватного виробничо-комерційного підприємства «Гурас» на користь іншого кредитора, а саме товариство з обмеженою відповідальністю «Цехове корм ЛТД», відкритого на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/7541/15, було винесено постанову від 26.01.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження ВП №49856415, якою накладено арешт на все майно, що належить приватному виробничо-комерційному підприємству «Гурас», накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна.
Згідно актів опису й арешту майна від 25.02.2016 року та від 16.03.2016 року начальником Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області у присутності понятих та представника приватного виробничо-комерційного підприємства «Гурас» та представника товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД» здійснено опис рухомого та нерухомого майна згідно переліку, яке було передано раніше в заставу позивача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд керується приписами законодавства, чинним на момент спірних правовідносин.
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (надалі Закон України від 21.04.1999 року №606-XIV) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 6 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до частини першої статті 11 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 5 частини 3 статті 11 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV).
Частиною 1 статті 52 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
За змістом статті 57 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
В силу частини 1 статті 54 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
При цьому Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (частина 3 статті 54 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV).
Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у відповідності до частини 4 статті 54 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIVдержавний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Тобто, зазначені норми закону передбачають можливість задоволення вимог кредитора, які не забезпечені заставою/іпотекою, проте за певних умов, визначених вказаною нормою.
Суд зазначає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися державним виконавцем з урахуванням положень Законів України «Про іпотеку», «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
У статті 572 Цивільного кодексу України наведено визначення застави. Так, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно частини 1 статті 574 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
В силу частини 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частини першої статті 575 Цивільного кодексу України окремим видом застави є іпотека, яка є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (стаття 3 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV).
Таким чином, іпотека як різновид застави виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто вона спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення своїх вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами (в договорі іпотеки) майна за наявності у боржника заборгованості перед кредитором.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 7 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.
Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
Судом встановлено, що позивач є іпотекодержателем з вищим пріоритетом, оскільки обтяження вказаного вище майна було зареєстровано раніше ніж накладено арешт на це майно за спірним рішенням, тому позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими стягувачами, на яке звернено стягнення із застосуванням процедури, передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
З матеріалів справи вбачається, що іпотечний договір № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 100 від 16.11.2007 року, та іпотечний договір № 16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 136 від 29.02.2012 року, містять умови та згоду сторін на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування позасудового врегулювання та передбачає реалізацію такого права наступним чином: набуття публічним акціонерним товариством «Мегабанк» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку»; продажу публічним акціонерним товариством «Мегабанк» від свого імені предмету іпотеки відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до пункту 1.4 Іпотечного договору № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, згідно із звітом про незалежну оцінку предмета іпотеки, наданим Придніпровською біржею (кваліфікаційне свідоцтво МФ №958 від 28.02.2004 року, свідоцтво про державну реєстрацію в державному реєстрі №1244 від 19.04.2004 року) вартість предмета іпотеки становить 4 618 680,10 грн.
За пунктом 1.4 Іпотечного договору № 16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року сторони домовились, що вартість предмета іпотеки становить 1 377 448,00 грн.
Згідно з пунктом 1.4 Договору № 16-07/01/2007-з застави рухомого майна сторони дійшли згоди, що вартість предмета застави (маточне та товарне поголів'я (хрячки та свинки) в кількості 4 500,00 голів, загальною вагою 180172 кг, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Юр'ївський район, с. Новов'язівське, провулок Партизанський, будинок 8, становить 2 702 580,00 грн.
В пункті 1.4. Договору № 16-07/02/2007-з застави рухомого майна сторони домовились, що згідно зі звітом про незалежну оцінку предмета застави, наданим Придніпровською товарною біржею (кваліфікаційне свідоцтво МФ №958 від 28.02.2004 року, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі №1244 від 19.04.2004 року) вартість предмета застави становить 259 552,07 грн.
За пунктом 1.4. Договору № 16-07/04/2007-з застави рухомого майна від 29.02.2012 року сторони дійшли згоди, що вартість предмета застави становить 571 242,00 грн.
За загальним правилом звернення стягнення на заставлене майно за виконавчими документами допускається для задоволення вимог стягувачів-заставодержателів. Виключенням з цього правила є, зокрема, умова, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що вартість предмета іпотеки є нижчою за розмір заборгованості боржника іпотекодержателю публічному акціонерному товариств «Мегабанк».
При цьому державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови не пересвідчився, чи була взагалі зареєстрована іпотека на майно та не встановив співрозмірність суми, яка підлягає стягненню, з вартістю майна, на яке накладено арешт.
Крім того, на момент вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного майна, право іпотеки на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинене, договір іпотеки недійсним не визнано.
Таким чином, наявність накладених відповідачем арештів унеможливлює виконання судового рішення від 25.05.2015 року Постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» по справі № 2/1112-2015 про звернення стягнення на предмет застави. Також арешти, що накладені відповідачем, охоплюють й іпотечне майно, що унеможливлює першочергове задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмету іпотеки, а тому предмет застави/іпотеки підлягає виключенню з майна приватного виробничо-комерційного підприємства «Гурас», на яке накладено арешт.
Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
За частиною 2 статті 60 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
В ході судового розгляду судом встановлено, що при накладенні арешту були порушені права позивача як іпотекодержателя, тому постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року ВП № 49856415 є протиправною та підлягає скасуванню, а нерухоме майно підлягає звільненню з-під арешту, що був накладений протиправною постановою.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа 1 приватне виробничо-комерційне підприємство «Гурас», третя особа 2 товариство з обмеженою відповідальністю «Цехове Корм ЛТД» про виключення майна з акту опису та арешту задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року ВП № 49856415, винесену начальником Відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в частині накладення арешту на майно, що знаходиться в заставі/іпотеці публічного акціонерного товариства «Мегабанк» згідно Договору застави №16-07/02/2007-з застави рухомого майна, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як приватне обтяження відповідно до п. 1.5. Договору застави, що підтверджується витягом № 42195366 від 16.10.2013 року, Договором застави 16-07/04/2007-з застави рухомого майна від 29.02.2012 року, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як приватне обтяження відповідно до п. 1.5. Договору застави, що підтверджується витягом № 35090403 від 29.02.2012 року; Іпотечного договору № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 100 від 16.11.2007 року; Іпотечного договору № 16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 136 від 29.02.2012 року.
Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області звільнити з-під арешту та скасувати заборону на відчуження, накладену постановою Відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року ВП № 49856415, за якою складено акти опису та арешту майна від 25.02.2016 року та 16.03.2016 року, стосовно майна, що належить на праві власності приватному виробничо-комерційному підприємству «Гурас», та переданого в іпотеку публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відповідно до Іпотечного договору № 16-07/2007-з від 16.11.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблений реєстровий запис № 100 від 16.11.2007 року; переданого в іпотеку публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відповідно до Іпотечного договору № 16-07/03/2007-з від 29.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про що зроблено реєстровий запис № 136 від 29.02.2012 року; переданого в заставу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» за Договором застави № 16-07/02/2007-з застави рухомого майна, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як приватне обтяження відповідно до п. 1.5. Договору застави, що підтверджується витягом № 42195366 від 06.10.2013 року; переданого в заставу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» за Договором застави 16-07/04/2007-з застави рухомого майна від 29.02.2012 року, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, як приватне обтяження, відповідно до п.1.5 Договору застави, що підтверджується витягом №35090403 від 29.02.2012 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до судовий збір у розмірі 2 756, 00 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень нуль копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1