Справа № 428/5886/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року справа №428/5886/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2017 р. у справі № 428/5886/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просила, визнати протиправною відмову відповідача у призначенні з 28.09.2016 року основного розміру пенсії у розмірі 55 %, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги; зобов`язати відповідача призначити з 28.09.2016 року основний розмір пенсії у розмірі 55 %, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50 % грошового забезпечення за 20 років вислуги; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016 року нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55 % грошового забезпечення за 20 років вислуги, та виплати мені, у зв`язку з таким перерахунком, раніше не сплачені суми в період з 28.09.2016 року по теперішній час (а.с.1-6).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у призначенні ОСОБА_1 з 28.09.2016р. основного розміру пенсії у розмірі 55% замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 , з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного ОСОБА_1 загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги, та виплатити ОСОБА_1 у зв`язку з таким перерахунком раніше не сплачені суми в період з 28.09.2016р. по теперішній час (а.с.48-50).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.44-46).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України, однією з яких є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції. Відповідно до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 (далі Порядок № 3-1), одним із документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності є військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію). Пунктом 1.63.5 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.02.2001 № 85, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 р. за № 165/5356 (далі Порядок № 85) передбачено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ такі постанови: "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Не придатний на посаду" (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов`язків (занять), відпустки за станом здоров`я"; (указати строк звільнення, відпустки) "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку". Позивач пройшовши комісію отримав свідоцтво про хворобу № 139 від 15.09.2016 року, відповідно до якої позивач не придатна до військової служби в мирний час, обмежено придатна у воєнний час. Крім того, 26.05.2017 року набрало чинності Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 № 285 (далі Положення № 285), яким у пп.2 п.4 розділу VIII встановленні формулювання постанов медичних комісії МВС про ступінь придатності осіб до служби в поліції, що відповідають вимогам ст.77 Закону № 580-VIII. Отже, висновки Комісії не відповідали вимогам п.2 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII, що стало підставою для відмови позивачу.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), з 28.09.2016 року, що підтверджується довідкою № 697 від 16.11.2016 року. Основний розмір призначеної пенсії позивача за вислугу повних 26 років склав 68% грошового забезпечення (50%/за 20 років+6років*3%=68%) (а.с.13, 14, 18).

Відповідно до Направлення на військово-лікарняну комісію при УМВС України в Луганській області від 07.09.2016 року, позивача направлено для встановлення стану здоров`я на предмет придатності до подальшої служи перед звільненням з Національної поліції України (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про хворобу №139 від 15.09.2016р., позивач непридатна до військової служби у мирний час, обмежено придатна у воєнний час (а.с.11).

Згідно витягу з наказу Головного управління національної поліції в Луганській області №647 о/с від 22.09.2016 року, майора поліції ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту ГУНП в Луганській області за ст. 77 ч.1 п.2 Закону № 580-VIII, звільнено зі служби в поліції через хворобу з 27.09.2016р., з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 роки 06 місяців 06 днів (у т.ч. час навчання 02 роки 04 місяці 29 днів), у пільговому обчисленні 26 років 08 місяців 22 дні, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 25діб (а.с.7).

Відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію майора поліції ОСОБА_1 від 27.09.2016 року особистий номер М-035206, вислуга років на 27.09.2016 року для призначення пенсії складає 26 років 08 місяців 22 дні (а.с.8-9).

Відповідно до копії листа Управління кадастрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області №1813/111/19-2017 від 24.05.2017р., позивач наказом ГУНП від 22.09.2016р. №647 о/с було звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п. 2 (через хворобу). Вищезазначеним законом непередбачене звільнення зі служби в поліції в запас або у відставку (а.с.15).

З копії довідки Сєвєродонецького міського військового комісаріату № 101 від 26.05.2017р. вбачається, що позивачне є військовослужбовою та на військовому обліку у запасі у Сєвєродонецькому міському військовому комісаріаті не перебуває (а.с.16).

Згідно копії довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №441875, позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС. Інвалідність встановлено до 01.01.2018р. (а.с.24).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.11.2015р., виданого ГУМВС України у Луганській області, позивач має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.25).

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії за вислугу у розмірах встановлених п. «а» ч.1 статті 13 Закону № 2262-XII, а саме у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за додатково кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, а загалом 73%.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.06.2017 року № 266/П-11, позивача повідомлено, що йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII по лінії Національної поліції України з 28.09.2016 року. Зазначено, що при призначенні пенсії за вислугу років поліцейським в розмірі 55 % за 20 років вислуги, військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено п. 2 ч.1 статті 77 Закону № 580-VIII. Свідоцтво про хворобу надане для призначення пенсії свідчать, що позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, що не відповідає підставам звільнення визначених п. 2 ч.1 статті 77 Закону № 580-VIII, тому зазначений документ не враховано під час призначення пенсії (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на отримання пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та додатково за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно статті 1 Закону № 2262-XI, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. «б» ч.1 ст.1-2 Закону № 2262-XI, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

Відповідно до п. «а» ч.1 статті 13 Закону № 2262-XI, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, вищезазначеною нормою передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільнені за станом здоров`я зі служби в поліції на підставі пунктів 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років додатково 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, умовою для призначення пенсії за вислугу років у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення є звільнення за станом здоров`я зі служби в поліції на підставі пунктів 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, інших умов зазначена стаття не передбачає.

Згідно частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (через хворобу). Вислуга років позивача для призначення пенсії складає 26 років 08 місяців 22 дні.

Отже позивач має право на основний розмір пенсії - 55 % грошового забезпечення за 20 років вислуги та додатково 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років, тобто, на отримання пенсії у загальному розмірі - 73 % грошового забезпечення.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на невідповідність записам в свідоцтві про хворобу положенням п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, а відповідно відсутність підстав для призначення пенсії у розмірі 55 %, оскільки положення п. «а» ч.1 статті 13 Закону № 2262-XI містять єдину вимогу, а саме звільнення за станом здоров`я зі служби в поліції на підставі пунктів 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, яка була дотримана. Колегія суддів зазначає, що накази про звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (через хворобу) не скасовані, підстави для звільнення не змінювались, а відповідач не наділений правом надавати оцінку наявності або відсутності підстав для звільнення позивача за вищезазначеною нормою.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідачу, відповідно до пункту 7 Порядку №3-1, для призначення пенсії, було надано військово-медичний документ про стан здоров`я, а саме свідоцтво про хворобу № 139 від 15.09.2016 року, форма якого відповідає вимогам Порядку № 85.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2017 р. у справі № 428/5886/17 - залишити без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції, прийняте за результатами перегляду адміністративної справи, розглянутої судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, за частиною 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточним і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць