Справа № 638/3769/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 серпня 2017 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплату різниці пенсії за минулий час,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 17 серпня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року, якою скасована постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 травня 2017 року та ухвалена нова про відмову в задоволенні позову.

Своє рішення обґрунтував тим, що відповідно до статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС ) постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у межах такого провадження, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 19 травня, 11 жовтня та 6 грудня 2016 року та 31 березня (дві ухвали), 18 квітня (дві ухвали) 2017 року (справи №№ К/800/41001/15, К/800/11091/16, К/800/21927/16, К/800/9701/17, К/800/9937/17, К/800/4195/17, К/800/4958/17 відповідно), які, на думку ОСОБА_4, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статті 501 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» та частини четвертої статті 8, статей 212-216 КАС.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 236 КАС сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Оскільки касаційний перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4 не відбувся, за змістом положень статті 236 КАС Верховний Суд України позбавлений можливості переглядати судові рішення в такій справі з підстав неоднакового застосування норм матеріального права (пункт 1 частини першої статті 237 КАС).

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту заяви, тексту оскарженого рішення та доданих до заяви інших судових рішень висновується, що касаційний суд не тлумачив названих у заяві норм процесуального закону, а відповідно до їх положень в кожному конкретно індивідуальному випадку з'ясовував обґрунтованість доводів касаційних скарг. Зокрема, в ситуації з оскарженим рішенням, суд касаційної інстанції відмовив у відкритті провадження про перегляд рішення апеляційного суду, оскільки воно було ухвалене за наслідками скороченої процедури провадження і за правилами статті 1832 КАС не підлягає касаційному перегляду.

В справах, в яких були прийняті порівнювані ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 травня, 11 жовтня та 6 грудня 2016 року та 31 березня (дві ухвали), 18 квітня (дві ухвали) 2017 року, цей суд за правилами касаційного провадження переглядав рішення судів попередніх інстанцій щодо подібних правовідносин у спорах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Пенсійного фонду України. Зі змісту цих рішень не можна виключити, що вони приймались за загальними правилами. Якщо розгляд спору названої категорії у цих справах провадився за загальними правилами, тоді відповідно до вимог частини другої статті 197 КАС можливий перегляд рішень судів попередніх інстанцій у порядку касаційного провадження за умови, коли суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу, розгляд якої відбувався в письмовому (скороченому) провадженні, необхідно розглядати у судовому (відкритому) засіданні (за загальними правилами КАС).

Такі обставини вказують, що судові рішення, надані для порівняння, ґрунтуються на нормах процесуального права, що відрізняються від процесуальних положень, на підставі яких приймалося оспорене рішення.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235 , 236 , 240 Кодексу адміністративного судочинства України , колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплату різниці пенсії за минулий час для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 серпня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко