Справа № 819/584/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7538/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Теребовлянського відділення Бучацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомпанія "Дружба" до Теребовлянського відділення Бучацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач- ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" звернулося в суд з позовом відповідача - Теребовлянського відділення Бучацької ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29 квітня 2015 року, яким позивачу визначено грошове зобовязання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 502233,26 грн., покликаючись на те, що ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" є сільськогосподарським підприємством, а тому застосування норм ст.203 ПК України, що регламентують розрахунки з бюджетом до норми, що регламентує порядок, за яким сума податку на додану вартість не підлягає сплаті до бюджету, а залишається в розпорядженні сільськогосподарського підприємства, є неправомірним.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Теребовлянського відділення Гусятинської ОДПІ Головного Управління ДФС Тернопільської області форми "Ш" № від 29 квітня 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що перевіркою встановлено факт несвоєчасного зарахування позивачем на спеціальний рахунок податку на додану вартість, нарахованого за операціями зі спеціальним режимом оподаткування, такий податок має зараховуватися на спеціальний рахунок у строки, встановлені для сплати відповідного податку, тому до позивача правомірно застосовано санкції передбачені ст. 126 ПК України. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач- ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" з 01 березня 2009 року є платником спеціального режиму оподаткування, основні види діяльності по КВЕД: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Позивач перебуває на податковому обліку у Теребовлянському відділенні Гусятинської ОДПІ.

У період з 24 березня по 10 квітня 2015 року Теребовлянське відділення Гусятинської ОДПІ провело невиїзну документальну позапланову перевірку ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" щодо своєчасності перерахування податкового зобовязання з ПДВ на спеціальний рахунок підприємства за період з 01 квітня 2012 року по 04 березня 2015 року, якою встановлено порушення вимог п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203, п.209.2 ст.209 ПК України, п.3 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 11 в частині несвоєчасного перерахування суми ПДВ, що залишилися у розпорядженні підприємства на його спеціальний рахунок підприємства в сумі 2511166,30 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 336/7/15-213 від 10 квітня 2015 року.

29 квітня 2015 року на підставі вказаного акта Теребовлянське відділення Гусятинської ОДПІ прийняло податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № НОМЕР_1, яким позивачу визначено грошове зобовязання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 502233,26 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що суми податку на додану вартість, нараховані позивачем - сільськогосподарським підприємством ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" від операцій за спеціальним режимом оподаткування акумулюються на спеціальному рахунку, до бюджету не вилучаються і залишаються у розпорядженні платника податку, тобто такі суми не є грошовим зобов'язанням в розумінні ПК України. Оскільки податковим законодавством не передбачено нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування сум податку на додану вартість, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства на спеціальному рахунку, тому відсутні правові підстави для застосування до позивача санкції встановленої ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.209 п.п.209.1, 209.2 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року №11 на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарське підприємство веде реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, складає податкову декларацію і в строки, встановлені статтею 203 Кодексу, подає її разом з копіями записів у зазначених реєстрах за відповідний період в електронному вигляді до органу державної податкової служби. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів за кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які поставляються підприємствами первинного виноробства), тобто різниця між сумою податкового зобов'язання за звітний (податковий) період та сумою податкового кредиту за такий період перераховується сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету. Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період.

Судом встановлено, що позивач- ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" зареєстроване як сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, у період, який перевірявся, здійснювало облік та подавало декларації за операціями, що підлягають спеціальному режиму оподаткування.

Згідно з п.209.1, 209.2 ст.209 ПК України резиденти, як-от: юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами (абз.2 п.п.14.1.213 п.14.1 ст.14 ПК України), які провадять підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у п.209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до спеціального режиму оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Для спеціального режиму оподаткування сільськогосподарських підприємств характерні, зокрема, такі особливості:

- кошти, які сплачуються платником податків, акумулюються на його спеціальному рахунку, відкритому в установах банків та/або в органах Державного казначейства України (абз.2 п.209.2 ст.209 ПК України). Нагромадження коштів на цьому рахунку здійснюється відповідно до Порядку;

- кошти платник податків має використовувати лише у конкретно встановлених законодавством цілях - для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (абз.2 п.209.2 ст.209 ПК України);

- за нецільове використання таких коштів платник податків притягується до відповідальності (п.123.2 ст.123 ПК України).

Відповідно до п.п.11.1- 11.3 ст.11 ПК України спеціальні податкові режими встановлюються та застосовуються у випадках і порядку, визначених виключно цим Кодексом. Спеціальний податковий режим - це система заходів, що визначає особливий порядок оподаткування окремих категорій господарюючих суб'єктів. Спеціальний податковий режим може передбачати особливий порядок визначення елементів податку та збору, звільнення від сплати окремих податків та зборів.

Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України як грошове зобов'язання платника податків розуміють суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена у встановлений законом строк).

За змістом пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України на платника податку покладається обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - податкове та митне законодавство передбачає пільги, за яких можливе звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплати ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 ст.30 ПК України.

Підставами для податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Аналізуючи вищенаведені приписи податкового законодавства, колегія суддів вважає, що неперерахування сільськогосподарським підприємством сум ПДВ до бюджету, а залишення їх на своєму спеціальному рахунку і використання на цілі та в порядку, що встановлені податковим законодавством, є пільгою (преференцією), що надається цій категорії спеціальних суб'єктів оподаткування з урахуванням особливостей їх статусу та сфери діяльності.

Разом з тим, така пільга не звільняє їх від виконання інших обов'язків у разі настання обставин, з якими ПК України пов'язує вчинення певних дій, зумовлених цим податком, зокрема й строків сплати узгоджених податкових зобов'язань встановлених ст.126 ПК України, при цьому, та обставина, що сільськогосподарське підприємство не сплачує суми податкового зобов'язання до бюджету, а залишає їх у своєму розпорядженні й акумулює на спеціальному рахунку, не означає, що цей платіж перестає бути податком, а тому до позивача можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення вимог податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування штрафних санкцій передбачених ПК України до осіб, що обрали спеціальний режим оподаткування сільськогосподарських підприємств, висловлена у постанові Верховного Суду України у постанові від 16 лютого 2016 року (справа №21-4032а15), а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

П.57.1 ст.57 ПК України передбачає, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з абз.3 п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що підлягав перевірці, позивач порушив строки перерахування (акумулювання) на свій спеціальний рахунок сум узгоджених зобов'язання з податку на додану вартість зі спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства по податкових деклараціях з граничними строками сплати: 30 листопада 2012 року, 30 грудня 2012 року, 30 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року.

Загальна сума задекларованих грошових зобов'язань з податку на додану вартість зі спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства по деклараціях у вищезазначені періоди, строки перерахування (акумулювання) яких пропущено позивачем, складає 2511166,30 грн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що Теребовлянським відділенням Бучацької ОДПІ доведено факт порушення ТОВ "Агрокомпанія "Дружба" строків перерахування (акумулювання) на свій спеціальний рахунок сум узгоджених зобов'язання з ПДВ зі спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, тому контролюючий орган відповідно до вимог п.126.1 ст.126 ПК України застосував штраф у розмірі 20 % у сумі 502233,26 грн. за платежем податок ПДВ, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29 квітня 2015 року прийнято правомірно, разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Теребовлянського відділення Бучацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 819/584/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_1