Справа № 825/1145/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1145/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, треті особи - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання неправомірним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 825/1145/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, треті особи - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання неправомірним та скасування рішення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм процесуального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни та просить: 1) визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.08.2012 року, реєстраційний номер 6819414 щодо зміни умов обтяження нерухомого майна (квартира) за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1, номер РПВН:22014922; 2) вилучити з Державного реєстру іпотек запис за реєстраційним номером 6819414 від 09.08.2012 року, внесений відповідачем щодо зміни умов обтяження нерухомого майна (квартира) за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1, номер РПВН:22014922.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2008 року між нею та ВАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір № 2402/0408/71-028 та договір іпотеки. На виконання умов договору іпотеки позивач в іпотеку банку передала 2-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

15.06.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 937, згідно з умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" набув права вимоги до боржників по вищевказаному кредитному договору. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу відповідачем прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою за ПАТ "Альфа-Банк".

Однак позивач вважає, що зазначений договір купівлі-продажу прав вимоги не є належним документом та не може бути підставою для вчинення реєстраційної дії по внесенню змін умов обтяження предмета іпотеки та визначенню іпотекодержателем ПАТ "Альфа-Банк". Зокрема, позивач зазначає, що реєстраційні дії відповідачем здійснені за відсутності внесення змін до іпотечного договору від 19.03.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Сведбанк" чи іншого договору, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 171 та ч. 1 ст. 171-1 КАС України до юрисдикції адміністративних судів належить вирішення питання щодо законності (крім конституційності) підзаконних правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, а також законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відтак, вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України;

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у ч. 1 ст. 17 КАС України;

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (ч. 2 ст. 17 КАС України);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (ч. 3 ст. 17 КАС України).

Преамбулою Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV(далі - Закон N 1952-IV) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 13 статті 15 Закону N 1952-IV передбачено порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Зазначений Закон згідно зі статтею 1 регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону N 1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону N 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналогічні положення тим, які встановлені у пункті 1 частини 2 статті 9 Закону N 1952-IV, передбачені пунктом 12 Порядку державної реєстрації прав.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Закону N 1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком державної реєстрації прав (пункти 7, 10).

Разом з тим, у рамках даної справи, виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду. Основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Тобто, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є передчасним та таким, що порушує права позивача на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо визнає, що судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання .

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 199, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.