Справа № 653/1572/17
Суддя: Шарко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/1572/17
Провадження № 2-а/653/53/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 вересня 2017 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання незаконним положення XV сесії VII скликання Генічеської міської ради,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Генічеської міської ради Херсонської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати положення XV сесії VII скликання Генічеської міської ради № 321 від 23 грудня 2016 року «Про відмови» у частині відмови ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, площею 0,0050 га. за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна, 40, кадастровий номер: :01:001:1070, для будівництва індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням LII сесії VI скликання Генічеської міської ради від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га. за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна, 40, для будівництва індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. Вона звернулась до землевпорядної організації ПП «Сокіл» з метою виготовлення проекту землеустрою. Виготовлена документація була подана до державного земельного кадастру для отримання кадастрового номеру ділянки та 29.06.2016 року була проведена державна реєстрація даної земельної ділянки, якій було присвоєно кадастровий номер.

У подальшому позивач звернулась до Генічеської міської ради для затвердження проекту землеустрою на вищевказану земельну ділянку, проте їй було відмовлено, у звязку з відсутністю детального плану території, затвердженого відповідно до вимог Закону України «Про містобудівну діяльність». Вважає прийняте рішення таким що не відповідає вимогам діючого законодавства України, у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив. Зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства України, а тому підстав для скасування не має. Вказав, що відсутність детального плану території м. Генічеська є перешкодою для затвердження проекту землеустрою позивачу. Просив у задоволенні позву відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Генічеської міської ради Херсонської області від 09 жовтня 2015 року № 2042 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража», ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га. за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна, 40, для будівництва індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, та зобовязано останню замовити у землевпорядній організації, що має відповідний сертифікат (ліцензію), розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність вищезазначеної земельної ділянки.

На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 29.04.2016 року, складеним ПП «Сокіл», відділом Держгеокадастру у Генічеському районі Херсонської області, 29.06.2016 року земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :01:001:1070, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 29.06.2016 року.

18 листопада 2016р. ОСОБА_3 звернулась до Генічеської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 0050 га за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна,40.

За наслідком розгляду вищевказаної заяви, Генічеською міською радою Херсонської області відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, площею 0,0050 га. за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна, 40, кадастровий номер: :01:001:1070, для будівництва індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, у звязку з відсутністю детального плану території, затвердженого відповідно до вимог Закону України «Про містобудівну діяльність», що підтверджується витягом із рішення XV сесії VII скликання Генічеської міської ради № 321 від 23 грудня 2016 року «Про відмови».

За таких обставин ОСОБА_3 вважає, що її права на отримання безоплатно земельної ділянки у власність порушено, що й стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 40 Земельного кодексу України, передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Правовідносини щодо виготовлення, погодження і затвердження проекту із землеустрою регулюються статтею 50 Закону України «Про землеустрій», статями 186 186-1 Земельного Кодексу України, а повноваження органів місцевого самоврядування у цій сфері визначені статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою. Отже, законом визначено вичерпний перелік відомостей, що мають міститися у проекті із землеустрою при відведенні земельної ділянки.

Відповідно до статті 186 ЗК проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно положень частини 1 статті 122 вищевказаного Кодексу, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частин 9 та 11 статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, виходячи з повноважень сільських, селищних, міських рад, вказані субєкти владних повноважень затверджують проекти із землеустрою щодо земельних ділянок, які підлягають передачі у власність із земель комунальної власності відповідних територіальних громад. При цьому, аналіз наведених норм права в їх системному звязку вказує на те, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій» і погоджений в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК підлягає затвердженню органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що зроблений ПП «Сокіл» проект землеустрою гр. ОСОБА_3 був погоджений усіма органами, та складений у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою відмови ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою є відсутність детального плану території, у той час, як вищенаведені норми закону таких вимог до проекту відведення земельної ділянки не передбачають.

Згідно п. 34 ч. 1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна міська рада.

Відповідно до п. 1.1 Державних будівельних норм України системи містобудівної документації, склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження Генеральних планів міських населених пунктів ДБН Б 1-3-97, затверджених наказом Держбуду України від 25 вересня 1997 року № 164, генеральний план міста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціонального призначення будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об'єктів загальноміського або загально селищного значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини, черговості освоєння території.

План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Стаття 19 вищевказаного Закону визначає, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Судом встановлено, що згідно рішення Генічеської міської ради від 10 лютого 2011р., яким внесено зміни до рішення міської ради від 121 жовтня 2007р. за №377 затверджено генеральний план м. Генічеська.

Крім того, рішенням Генічеської міської ради від 14 травня 2015р. за №1140 «Про затвердження плану зонування території міста Генічеська», затверджено зонування м. Генічеська.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що жодних законодавчих перешкод для затвердження проекту землеустрою гр. ОСОБА_3 не має.

Таким чином посилання представника відповідача на той факт, що відсутність детального плану є перешкодою для надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки як встановлено у судовому засіданні у м. Генічеську затверджений план зонування, а тому відсутність детального плану міста не є перешкодою для реалізації органом місцевого самоврядування своїх повноважень щодо передачі земельних ділянок громадянам, оскільки Закон не вимагає щоб був затверджений і план зонування і детальний план території.

Крім того, як вбачається з викопіювання з плану зонування м. Генічеська зробленого відділом містобудування, архітектури та з питань підприємницької діяльності Генічеського міськвиконкому, місце розташування земельної ділянки на яку претендує ОСОБА_3 знаходиться у підзоні змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови в межах санітарно-захисних зон.

У містобудівних регламентах для кожної територіальної зони встановлюються: переважні види використання; супутні види дозволеного використання; допустимі види використання.

Тобто, нормативно-правовими актами, що регламентують порядок розроблення і затвердження містобудівної документації, визначено, що така документація визначає функціональне призначення територій, а не види використання земельних ділянок.

Відповідно до п. 27 ДБН 3602-92, у санітарно-захисній зоні допускається розміщення бань, пралень і гаражів за умови, що щільність забудови не буде перевищувати 10%.

У судовому засіданні представником відповідача у порушень вимог ст. 72 КАС України щодо обовязку доказування правомірності прийняття спірного акту, не надано жодних доказів того, що надання земельної ділянки позивачу для будівництва гаражу призведе до порушення містобудівних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом не встановлено невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163,167 КАС України, суд

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Генічеської міської ради № 321 від 23 грудня 2016 року «Про відмови», в частині відмови ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, площею 0,0050 га. за адресою: м. Генічеськ, вул. Колективна, 40, кадастровий номер: :01:001:1070, для будівництва індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд, протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_6