Справа № 820/1099/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 вересня 2017 р. № 820/1099/17

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

суддів - Мельникова Р.В., Білової О.В.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними, скасування пунктів наказів та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України про відмову позивачу у видачі диплома доктора медичних наук;

- скасувати пункт 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р. в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 Кардіологія та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку;

- скасувати пункт 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 13.12.2016 р. №1509 про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 13 грудня 2016 р. в частині затвердження висновку апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 і залишення в силі пункту 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 р. №217 Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015р. в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 Кардіологія та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повторно розглянути питання про видачу позивачу диплому доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеню доктора медичних наук відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 та п. 1 наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань» від 13.12.2016 р. №1509 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно наданих до матеріалів справи письмових заперечень, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що з 1994 року позивач працював над докторською дисертацією «Особливості патогенезу, перебігу захворювання та лікування хворих з поєднаною патологією: ішемічною хворобою серця і хронічним легеневим серцем» (клініко-експерементальне дослідження) за спеціальністю кардіологія.

Під час розгляду справи встановлено, що захист дисертації відбувався 26.06.2003 року у спеціалізованій вченій раді ХДМУ, яка своїм рішення згідно з п. 7 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань присудила позивачу науковий ступінь доктора медичних наук.

Однак, постановою президії ВАК України від 30.06.2004 року позивачу було відмовлено у видачі диплому доктора медичних наук, у звязку з чим позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Вищої атестаційної комісії України про визнання неправомірними дій та рішення, скасування рішення зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2005 року (справа №2-2775/05) позов ОСОБА_1 до Вищої атестаційної комісії України, про визнання неправомірними дій та рішення, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Вищої атестаційної комісії України по відмові у видачі ОСОБА_1 диплому доктора медичних наук.

Скасовано постанову президії ВАК України №32-09/7 від 30 червня 2004 р. та постанову президії ВАК України №26-09/10 від 10 листопада 2004 про відмову ОСОБА_1 у видачі диплому доктора медичних наук і затвердження атестаційного висновку експертної ради ВАК.

Зобовязано ВАК України розглянути питання про видачу ОСОБА_1 диплому доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради ХЛМУ від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеня доктора медичних наук, відповідно до вимог чинного законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено(а.с.10-13).

Проте, постановою президії ВАК України від 04.07.2006 року №32-09/7 позивачу вдруге відмовлено у видачі диплому, у звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнень) просив:

1) скасувати наказ Вищої атестаційної комісії України №565 від 12.12.2005 р. про забезпечення розгляду атестаційної справи ОСОБА_1 як такої, що надійшла до ВАК України вперше 1 грудня 2005р.;

2) скасувати постанову президії ВАК України №32-09/7 від 04 липня 2006 р. про затвердження атестаційного висновку щодо дисертаційної роботи ОСОБА_1 на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук і відмову у видачі диплома доктора медичних наук;

3) скасувати постанову президії ВАК України №37-09/7 від 20 вересня 2007 р. про залишення без задоволення апеляції ОСОБА_1 на постанову на постанову президії ВАК України № 32-09/7 від 04 липня 2006 р. і скасування рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора медичних наук;

4) скасувати постанову президії ВАК України №9-09/8 від 11.10.2007 р. про залишення без задоволення апеляції ОСОБА_1 на постанову президії ВАК України № 32-09/7 від 04.07.2006 р. і скасування рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора медичних наук;

5) скасувати об'яву у бюлетені ВАК 2008 р., №3. с.31-33 про відмову у видачі ОСОБА_1 диплома доктора медичних наук;

6) зобов'язати Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_1 диплому доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського державного медичного університету від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеню доктора медичних наук відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2012 року (справа №2а-14768/11/2070) адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України у частині позовних вимог щодо скасування об'яви у Бюлетені ВАК 2008 р., № 3. с. 31-33 про відмову у видачі ОСОБА_1 диплома доктора медичних наук - залишено без розгляду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2012 року (справа №2а-14768/11/2070) адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про визнання протиправними дій та скасування рішення - задоволено.

Скасовано наказ Вищої атестаційної комісії України №565 від 12.12.2005 р. про забезпечення розгляду атестаційної справи ОСОБА_1 як такої, що надійшла до ВАК України вперше 1 грудня 2005 р.

Скасовано постанову президії ВАК України №32-09/7 від 04 липня 2006 р. про затвердження атестаційного висновку щодо дисертаційної роботи ОСОБА_1 на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук і відмову у видачі диплома доктора медичних наук.

Скасовано постанову президії ВАК України № 37-09/7 від 20 вересня 2007 р. про залишення без задоволення апеляції ОСОБА_1 на постанову на постанову президії ВАК України № 32-09/7 від 04 липня 2006 р. і скасування рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора медичних наук.

Скасовано постанову президії ВАК України №9-09/8 від 11.10.2007 р. про залишення без задоволення апеляції ОСОБА_1 на постанову президії ВАК України № 32-09/7 від 04.07.2006 р. і скасування рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора медичних наук.

Зобов'язано Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_1 диплому докора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського державного медичного університету від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеню доктора медичних наук відповідно до вимог чинного законодавства(а.с.14-16).

Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України звернулось до Харківського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2012 р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2012 р. залишено без змін(а.с.17-20).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 03.09.2014 року касаційну скаргу Міністерства освіта науки, молоді та спорту України відхилено, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року залишено без змін(а.с.21-23).

Слід вказати, що Указом Президента України від №1085/2010 від 09 грудня 2010 р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (пункт 2) ліквідовано Вищу атестаційну комісію України, а її функції покладено на Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України.

Таким чином правонаступником Вищої атестаційної комісії України було Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України (наразі Міністерство освіти і науки України).

На виконання п. 6 постанови Харківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 р. №2а-14768/11/2070, якою суд зобовязав Міністерство освіти і науки України повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_1 М, диплома доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського державного медичного університету від 26 червня 2003 р. про присудження наукового ступеня доктора медичних наук, експертна рада рекомендувала направити дисертацію та атестаційну справу ОСОБА_1 у спеціалізовану вчену раду Д 08.601.02 ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» та ДУ «Інститут гастроентерології НАМН України».

Як вбачається з висновків атестаційного висновку щодо дисертаційної роботи на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук ОСОБА_1, МОН рекомендовано Атестаційній колегії скасувати рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 р., протокол №15 про присудження ОСОБА_1 ступеня доктора медичних наук за спеціальністю 14.01.11 «Кардіологія»(а.с.27-30).

Відповідно до підпунктів 34, 35 37 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого Указом Президента України від 25 квітня 2013 року № 240, Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 р. 567, Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року № 1059, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 р. за №1169/19907, та на підставі рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 26 лютого 2015 року міністром Міністерства освіти і науки України 26.02.2015 р. прийнято наказ №217, яким скасовано рішення спеціалізованих вчених рад Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 «Кардіологія» та відмовлено у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку(а.с.26).

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України по відмові у поновлені строку на подачу апеляції на рішення МОН від 26.02.2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради і відмову у видачі диплома доктора медичних наук;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України передати на розгляд атестаційної колегії МОН заяву позивача від 14.09.2015 року про поновлення строку на подачу апеляції, поновити строк і створити апеляційну комісію для розгляду апеляції позивача по суті поставлених в ній питань.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 р. (справа №820/11118/15) адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови в створенні апеляційної комісії за апеляцією ОСОБА_1 від 04.08.2015 року на рішення МОН від 26.02.2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради і відмови у видачі диплома доктора медичних наук.

Зобов'язано Міністерство освіти і науки України створити апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення МОН від 26.02.2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради і відмови у видачі диплома доктора медичних наук.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено(а.с.36-39).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 р. залишено без змін(а.с.40-43).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 19.10.2016 р. касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 р. залишено без змін(а.с.44-53).

На виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист, який предявлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2017 р. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №51335472)(а.с.54).

Передумовою прийняття вказаної постанови слугував наказ №750 від 01.07.2016 р., яким утворено апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства від 26 лютого 2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року, протокол № 15, про присудження йому наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 «Кардіологія», призначивши головою апеляційної комісії члена атестаційної колегії ОСОБА_3, доктора медичних наук, професора, ректора Вінницького національного медичного університету імені ОСОБА_4 МОЗ України(а.с.56).

Згідно наданих позивачем пояснень, останній звернувся листом від 04.01.2017 року до МОН України з проханням повідомити інформацію щодо стану розгляду апеляції на рішення МОН від 26.02.2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. і відмову у видачі позивачу диплома доктора медичних наук по вже захищеній ним докторській дисертації(а.с.57).

Листом від 16.02.2017 року №6.5-482 направлено позивачу копію висновку апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції позивача, та витяг з наказу Міністерства від 13 грудня №1509 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 13 грудня 2016 року»(а.с.58).

Згідно висновків апеляційної комісії утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 дисертація ОСОБА_1 «Особливості патогенезу, перебігу захворювання та лікування хворих з поєднаною патологією: ішемічною хворобою серця і хронічним легеневим серцем» (клініко-експерементальне дослідження) не відповідала вимогам ВАК України до дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора медичних наук за спеціальністю 14.01.11. «Кардіологія» як на час захисту, так і на теперішній час.

Пунктом 2 висновків рекомендовано атестаційній колегії МОН України відмовити у задоволенні апеляції ОСОБА_1 на рішення атестаційної колегії Міністерства від 26.02.2015 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.004 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26.06.2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 «Кардіологія»(а.с.60-61).

Наказом МОН України від 13.12.2016 року №1509 наказано затвердити висновок апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1, залишивши в силі пункт 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 року» в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року, протокол №15, про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 «Кардіологія» та відмовлено у видачі диплома доктора-медичних наук ОСОБА_1(а.с.59).

Щодо строку звернення позивачем до суду, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач скористався досудовим порядком вирішення спору та враховуючи отримання висновку апеляції 22.02.2017 р., тоді як до суду звернувся 14.03.2017 р. суд зазначає, що позивачем дотримано строк звернення до суду, що передбачений ч. 4 ст. 99 КАС України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових службових осіб.

Указом Президента України від 25 квітня 2013 року №240/2013 "Питання Міністерства освіти і науки України" затверджено Положення про Міністерство освіти і науки України (далі по тексту - Положення № 240/2013).

Відповідно до пп. 34, 35, 37 п. 4 Положення № 240/2013 та покладених на нього завдань МОН України :

забезпечує єдність вимог до рівня наукової кваліфікації здобувачів наукових ступенів та вчених звань, проводить експертизу, в тому числі на відсутність текстових запозичень, дисертацій для здобуття наукових ступенів та атестаційних справ для присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, а також забезпечує розгляд апеляцій на рішення спеціалізованих вчених рад та вчених рад вищих навчальних закладів і наукових установ;

формує мережу спеціалізованих вчених і експертних рад, затверджує рішення спеціалізованих вчених рад про присудження наукових ступенів та скасовує такі рішення в разі невиконання державних вимог під час атестації наукових кадрів вищої кваліфікації, а також видає відповідні дипломи про наукові ступені;

присвоює вчені звання старшого наукового співробітника, доцента, професора, видає відповідні атестати, затверджує перелік документів, необхідних для розгляду питань щодо позбавлення (відновлення) вчених звань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. №630 затверджено Положення про Міністерство освіти і науки України, яке містить в собі аналогічні приписи (далі за текстом - Положення № 630).

Згідно з п. 1 та 2 Положення №630, Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності. МОН у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями МОН є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій; забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності (п. 3 Положення № 630).

Відповідно до п. п. 26, 29, 48, 49, 50 п. 4 Положення № 630, МОН, зокрема :

організовує та координує інноваційну діяльність;

здійснює керівництво системою наукової і науково-технічної експертизи;

утворює атестаційну колегію, яка на принципах прозорості та відкритості затверджує рішення вчених рад вищих навчальних закладів (наукових установ) про присвоєння науковим і педагогічним працівникам вчених звань старшого дослідника, доцента та професора, організовує її роботу, розглядає питання про позбавлення зазначених звань, оформляє та видає відповідні атестати, а також розглядає апеляції на рішення атестаційної колегії;

за поданням Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти схвалює порядок присудження наукових ступенів спеціалізованими вченими радами вищих навчальних закладів (наукових установ) та подає його на розгляд Кабінету Міністрів України;

встановлює порядок присвоєння вченими радами вищих навчальних закладів та науково-технічними радами наукових установ вчених звань науковим і науково-педагогічним працівникам, а також порядок позбавлення вчених звань.

Питання присудження наукових ступенів доктора і кандидата наук врегульовано Порядком присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року №567.

Як встановлено пунктом 3 Порядку №567, розгляд і вирішення питань атестації наукових кадрів здійснює МОН за участю атестаційної колегії, яка діє відповідно до затвердженого ним положення.

Документом, що засвідчує присудження наукового ступеня, є диплом доктора (кандидата) наук, зразок якого затверджено Кабінетом Міністрів України (п.4 Порядку №567).

У відповідності до п.6 Порядку № 567 наукові ступені доктора і кандидата наук присуджують спеціалізовані вчені ради за результатами прилюдного захисту дисертацій.

МОН затверджує рішення спеціалізованих вчених рад про присудження наукових ступенів і видає дипломи доктора та кандидата наук.

Спеціалізована вчена рада несе відповідальність за обґрунтованість прийнятих нею рішень і забезпечує високий рівень вимогливості під час розгляду дисертацій та проведення їх захисту.

У разі порушення спеціалізованою вченою радою вимог нормативно-правових актів з питань присудження наукових ступенів доктора або кандидата наук МОН вживає відповідних заходів аж до скасування рішення ради.

За визначенням п. 9 Порядку №567 дисертація на здобуття наукового ступеня є кваліфікаційною науковою працею, виконаною особисто здобувачем у вигляді спеціально підготовленого рукопису або опублікованої монографії. Підготовлена до захисту дисертація повинна містити висунуті здобувачем науково обґрунтовані теоретичні або експериментальні результати, наукові положення, а також характеризуватися єдністю змісту і свідчити про особистий внесок здобувача в науку.

Відповідно до п. 16 Порядку №567 вищий навчальний заклад або наукова установа, в якій виконувалася дисертація або до якої був прикріплений здобувач, проводить попередню експертизу дисертації та робить висновок про наукову та практичну цінність її результатів. Висновок видається здобувачеві не пізніше ніж через два місяці після надходження для попередньої експертизи кандидатської та не пізніше ніж через три місяці - докторської дисертації і включається до переліку документів, які подаються здобувачем до спеціалізованої вченої ради.

Як встановлено пунктом 20 Порядку №567, про прийняття дисертації до захисту і призначення офіційних опонентів спеціалізована вчена рада надсилає МОН повідомлення у порядку, встановленому МОН.

Згідно з п. 22 Порядку №567 прилюдний захист дисертації проводиться на засіданні спеціалізованої вченої ради, яке вважається правоможним у разі, коли в його проведенні взяло участь не менш як дві третини складу, а також не менш як чотири доктори наук з кожної спеціальності докторської і не менш як три доктори наук із спеціальності кандидатської дисертації (п.23 Порядку № 567).

Відповідно до п. 24 Порядку № 567 спеціалізована вчена рада у місячний строк після захисту дисертації надсилає, зокрема, МОН паперовий примірник дисертації разом з атестаційною справою здобувача наукового ступеня, що оформляється згідно з вимогами, встановленими МОН.

Пунктом 26 Порядку №567 передбачено, що у МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

МОН може надсилати дисертацію та атестаційну справу здобувача для додаткового розгляду (колективного рецензування): до іншої спеціалізованої вченої ради в установленому МОН порядку; до вищого навчального закладу або наукової установи.

Здобувач має право ознайомитися з висновком після прийняття рішення МОН про видачу (відмову у видачі) відповідного диплома. Копія висновку видається МОН у місячний строк на прохання здобувача.

Якщо рішення ради про присудження наукового ступеня скасовано МОН, то дисертація може бути подана до захисту повторно до іншої спеціалізованої вченої ради після доопрацювання не раніше ніж через рік з дня прийняття такого рішення МОН. Захист такої дисертації відбувається за погодженням з МОН.

Повторний розгляд дисертації та атестаційної справи у МОН здійснюється за рішенням суду із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації (п.29 Порядку № 567).

Згідно з п. 31 Порядку №567 МОН може позбавити осіб, яким присуджено наукові ступені або присвоєно вчене звання старшого наукового співробітника, цих ступенів і звання на підставі рішень спеціалізованих вчених рад, де проводився захист дисертацій, або клопотань вчених (науково-технічних) рад, якими приймалося рішення щодо присвоєння вченого звання.

Розгляд питання про обґрунтованість присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання, стосовно яких рішення прийняті понад десять років тому, органами атестації не проводиться, за винятком виявлення текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на джерело.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року (справа №2а-14768/11/2070) було встановлено порушення правил та вимог законодавства, у зв'язку з чим судом зобов'язано МОН повторно розглянути питання про видачу позивачу диплому доктора медичних наук.

Згідно з статті 16 Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» повторна наукова і науково-технічна експертиза може проводитися:

у разі порушення встановлених вимог і правил під час проведення первинної експертизи;

на вимогу замовника експертизи чи автора розробки за наявності обґрунтованих претензій до висновку первинної експертизи.

Відповідно до пункту 2.4 Положення про організацію та проведення наукової та науково-технічної експертизи повторна експертиза призначається в разі порушення встановлених вимог і правил під час проведення первинної експертизи, на вимогу замовника експертизи та наявності його обґрунтованих претензій до висновку первинної експертизи.

Однак, фактично повторна експертиза дисертації позивача відповідачем не призначалася. До того ж, в оскаржуваних наказах МОН відсутнє посилання про призначення і проведення саме повторної експертизи.

Натомість, у листі МОН від 30.12.2014 р. вказано, що дисертація з атестаційною справою надіслані до спецради ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» для проведення додаткового розгляду (колективного рецензування).

З наведеного слідує, що відповідачем не дотримано вимог Положення про організацію та проведення наукової та науково-технічної експертизи та Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу».

В ході слухання справи судом встановлено, що позивач посилався в обґрунтування позовних вимог на не виконання вимог п. 29 Порядку присудження наукових ступенів, згідно якого повторний розгляд дисертації та атестаційної справи у МОН здійснюється за рішенням сулу із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації, з цього приводу суд вважає за необхідне вказати наступне.

Судом встановлено, що з метою забезпечення розгляду дисертації позивача під час додаткового розгляду (колективного рецензування) було обрано спеціалізовану вчену раду Д 08.601.02 ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» та ДУ «Інститут гастроентерології НАМН України».

Суд зазначає, що головою ради Д 08.601.02 було призначено ОСОБА_5, однак останній був головою експертної ради ВАК України, що є порушенням вимог Порядку.

У свою чергу, слід вказати, що у атестаційному висновку не вказано дату його складання, ким або яким органом складений, а також мас місце невідповідність дійсності викладеній у ньому інформації щодо року в якому присуджено позивачу науковий ступінь та кількості публікацій позивача.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову при умові встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість пунктів оскаржуваних наказів, у відповідних частинах, також з огляду на те, що останні прийняті без урахування усіх обставин та без врахування чисельності рішень судів, що набрали законної сили.

Таким чином, суд вважає п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р. в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 Кардіологія та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку та п. 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 13.12.2016 р. №1509 про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 13 грудня 2016 р. в частині затвердження висновку апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 і залишення в силі пункту 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 р. №217 Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р. в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 Кардіологія та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1 такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р. та п. 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 13.12.2016 р. №1509 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 13 грудня 2016 р.», у відповідних частинах, є незаконними, відтак наявні підстави для зобовязання Міністерства освіти і науки України повторно розглянути питання про видачу позивачу диплому доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеню доктора медичних наук відповідно до вимог чинного законодавства.

Відносно частини позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України про відмову позивачу у видачі диплома доктора медичних наук, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення, вчинення дій чи бездіяльності суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Судовий захист прав і свобод людини й громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини й громадянина. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є саме скасування пунктів наказів та зобовязання вчинити певні дії.

З наведеного слідує, що частина позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України про відмову позивачу у видачі диплома доктора медичних наук задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними, скасування пунктів наказів та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати пункт 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 року №217 "Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р." в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 "Кардіологія" та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку.

Скасувати пункт 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 13.12.2016 р. №1509 про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 13 грудня 2016 р. в частині затвердження висновку апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 і залишення в силі пункту 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 лютого 2015 р. №217 "Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 26 лютого 2015 р." в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 Харківського державного медичного університету МОЗ України від 26 червня 2003 року протокол №15 про присудження наукового ступеня доктора медичних наук зі спеціальності 14.01.11 "Кардіологія" та відмови у видачі диплома доктора медичних наук ОСОБА_1.

Зобовязати Міністерство освіти і науки України повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_1 диплому доктора медичних наук на підставі рішення спеціалізованої вченої ради ХДМУ від 26.06.2003 р. про присудження наукового ступеню доктора медичних наук відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, 61144, АДРЕСА_1) у розмірі 1920.0 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

суддя Мельников Р.В.

суддя Білова О.В.