Справа № 333/4484/17
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/4484/17
Провадження № 2-а/333/247/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2017 р. суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 02.08.2017 року із позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії звернувся ОСОБА_1, який посилається на таке. Він з перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугою років, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262. З 17.06.2017 року він отримав право на призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.20103 року №1058. 19.06.2017 року він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до відповідача. Відповідачем його було фактично переведено з пенсії, призначеної відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При нарахуванні йому пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 р. Вважає, що відповідач діяв неправомірно, повинний був згідно ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врахувати середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку йому пенсії за віком з урахуванням ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача перерахувати йому пенсію за віком з 19.06.2017 року відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Представник відповідача надав 28.09.2017 р. суду заперечення на позов, згідно яких відповідач заперечує проти позову та пояснив таке. Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся 19.06.2017 року із заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій. Згідно ч.3 ст. 45 ЗУ №1058 при переведенні з одного виду пенсії на іншій за бажанням особи може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тому на підставі зазначеної норми при переході з пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788 з урахуванням вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком не може бути здійснений з застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Право вибору стосується врахування заробітної плати за період страхового стажу при незмінності показника середньої заробітної плати.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України права розглядається в скороченому провадженні суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на обліку як пенсіонер в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 18.06.2017 року.

Після набуття права на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 19.06.2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення (перерахунок) пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 цього ж Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

На підставі заяви позивача та доданих до неї документів, було переведено ОСОБА_1. Шевченківським об'єднаним Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя з пенсії за вислугою років в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком на загальних підставах в порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням положень ст.45 цього Закону, тобто зі збереженням показника середньої заробітної плати, яка діяла на момент звернення позивача за пенсією за вислугою років, що підтверджується листом №257/К-1 від 25.07.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначаться за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць; К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З наведеної вище норми законодавства слідує, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідачем було не враховано того факту, що позивач раніше отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а у порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач до 19.06.2017 року не звертався.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач, під час розгляду заяви Хільченка С.В.. від 30.09.2016 року, мав призначити позивачу пенсію за віком в порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2013-2015 роки.

Відповідачем було невірно визначено правовідносини, які виникли в результаті звернення ОСОБА_1 19.06.2017 року до відповідача, в результаті чого були порушені законні права позивача.

Згідно зі ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Причому забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

З наведених вище підстав, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 94, КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань об'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представник позивача участі в судових засідання не брав, тому витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.19, 64, 124 Конституції України, ст.ст. 10, 19, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.9, 11, 14, 70, 71, 87, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позовОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19.06.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої було сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у м. Запоріжжя за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України, постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Головуюча суддя: Л.О. Варнавська