Справа № 802/764/17-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/764/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

20 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача - Оскоми Олександра Миколайовича,

представника відповідача - Бондар Ольги Іванівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
12 травня 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не надіслання безпосередньо до кадрового органу посадової особи, яка наділена правом на звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби, документів згідно рапорта капітана ОСОБА_1 від 29 березня 2017 року;

-зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підготувати та надіслати безпосередньо до кадрового органу посадової особи, яка наділена правом на звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби, документів згідно рапорта капітана ОСОБА_1 від 29 березня 2017 року про звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби за п. "б" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"- за станом здоров`я.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 2005 року по теперішній час позивач проходить військову службу у Національній гвардії України. З 2009 року позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуваючи на посаді заступника командира роти бойового забезпечення по роботі з особовим складом, у званні капітана.

20 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та Внутрішніми військами в особі начальника Академії Внутрішніх військ МВС України укладено контракт про проходження військової служби строком на 5 років. Згідно вказаного контракту строк його дії становить 5 років. Строк дії контракту закінчився 20 червня 2014 року. Однак у зв`язку із настанням в державі з 2014 року особливого періоду, даний контракт було продовжено на невизначений строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію.

22 березня 2017 року за результатами проходження медичного огляду, військово-лікарською комісією виготовлено Свідоцтво про хворобу № Д-84, згідно якого позивач є "Обмежено придатним до військової служби" відповідно до ст. 46 в, 39 в, 64 г, 53 г. графи ІІІ Розкладу хвороб і фізичних вад наказу МВС України № 402 від 14 серпня 2008 року.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України за станом здоров`я посилаючись на п. б, ч. 6, ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Листом командира військової частини НОМЕР_1 № 50/28/21-569 від 11 квітня 2017 року позивача повідомлено про відсутність підстав для його звільнення за станом здоров`я (а.с.11).

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці, які визнані обмежено придатними до військової служби, в особливий період продовжують проходити військову службу, у зв`язку з чим командир військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України діяв на підставі чинного законодавства та в межах своїх повноважень.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. "б" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Водночас, згідно з п. "б" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Відповідно до ч.9 вказаної ст.26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження військової служби визначається «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (Далі - Положення № 1153/2008), яке, як визначено п.3 даного Указу, поширює свою дію і на військовослужбовців Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії України №626 від 02.11.2015 року затверджено Методичні рекомендації з питань виконання в Національній гвардії України Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 6.4 Методичних рекомендацій, посадові особи відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або у яких закінчився строк контракту.

Документи на звільнення військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або у яких закінчився строк контракту, направляються безпосереднього посадових осіб, які мають право їх звільнити, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий не пізніше ніж за місяць до досягнення граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення всіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення їх з військової служби.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що документи на звільнення направляються командиром військової частини безпосереднього посадовій особі, які має право їх звільнити в обов`язковому порядку у випадку досягнення граничного віку перебування на військовій службі або у разі закінчення строку контракту, тоді як в рапорті від 29.03.2017 року ОСОБА_1 посилається на п. б ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як на підставу для звільнення з військової служби за станом здоров`я.

За змістом пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

-підстави звільнення з військової служби;

-думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

-районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до п. 240 Положення визначено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

З матеріалів справи встановлено, що постановою військово-лікарської комісії від 22 березня 2017 року № Д-84 позивача визнано "Обмежено придатним до військової служби", що свідчить про те, що у відповідача не було правових підстав направляти рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за станом здоров`я до вищестоящого органу.

Відповідно до п. 17.10.1 Методичних рекомендації з питань виконання в Національній гвардії України Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України до клопотання командира додається: згідно п. 17.10.2 подання, у якому вказується :

-підстава для звільнення;

-професійні, ділові та моральні якості військовослужбовця;

-календарна та пільгова вислуга років (трудовий стаж);

-хто і коли проводив бесіди з питання звільнення;

-висновок військово- лікарської комісії;

-забезпечення житлом; до якого військового комісаріату надіслати особову справу;

-клопотання про надання права носіння військової форми одягу військовослужбовцям, які мають право на пенсію за вислугу років та позитивні характеристики, а також тим, які мають особливі заслуги перед Україною, незалежно від вислуги років у разі звільнення в запас або у відставку;

-які умови контракту систематично не виконуються (для військовослужбовців, яких звільняють у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем);

-коли вислужили встановлені терміни проходження строкової військової служби (для осіб рядового, сержантського і старшинського складу, у яких при звільнення календарна вислуга становить менше трьох років).

Отже, звертаючись з клопотанням про звільнення з військової служби до посадової особи, наділеної правом звільнення, відповідачу в поданні необхідно зазначити всі обставини, викладені в п. 17.10.2 Методичних рекомендації.

Проте, колегія суддів звертає уваги, що в рапорті позивача відсутній один з елементів, необхідних для направлення командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України клопотання про звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби до уповноваженої на його звільнення особи, а саме підстава для такого звільнення, так як вказана позивачем підстава не належить до жодної, передбаченої законом, що унеможливлює вчинення подальших дій уповноваженою особою військової частини, про що позивача було повідомлено у відповіді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.04.2017 року №50/28/21-369.

Вказана обставина не є підставою для звільнення в розумінні п. 17.10.2 Методичних рекомендації з питань виконання в Національній гвардії України Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, оскільки Указом в.о. Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року, затвердженого Законом України № 1126-VII від 17 березня 2014 року у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, оголошено та розпочато часткову мобілізацію.

Згідно листа Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01 жовтня 2015 року "Щодо особливого періоду", у відповідності до ст. 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року в Україні настав особливий період, який діє і на даний час.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовляючи позивачу у направленні рапорту з необхідними документами про звільнення з військової служби за п. б ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі скасувати.

Винести нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.