Справа № 826/8244/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2017 року № 826/8244/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2013 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2013 року.

В обґрунтування позову зазначається, що відповідач безпідставно здійснив нарахування позивачу податку на землю з фізичних осіб у розмірі 49 552, 27 грн, оскільки позивач є власником лише нежитлової будівлі, розташованої на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 яку вона використовує для здійснення підприємницької діяльності шляхом передачі нежитлових приміщень у користування за плату на певний строк. Земельна ділянка, на якій розміщена будівля не відведена позивачці у власність або у користування.

Крім того, позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а тому звільнений від сплати земельного податку згідно пп.4 п. 297.1 Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, зокрема, звертаючи увагу суду на п. 286.6 статті 286 Податкового кодексу України, відповідно до якого на земельну ділянку, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будинку, що знаходиться у їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. Враховуючи те, що позивач є власником нежитлових приміщень за місцезнаходженням земельної ділянки, вона фактично є землекористувачем, а тому зобов'язана сплачувати земельний податок.

Ухвалою від 17 липня 2016 року (протокольною) суд перейшов у письмове провадження згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником нежитлових будівель у двоповерховому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 Належні позивачу приміщення передані в оренду частинами, зокрема: ТОВ «Компанія «Електронні Карткові Платежі» (на підставі договору № 8/2 оренди нежитлового приміщення від 01.01.2012 р.), ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» (на підставі договору № 20/1 оренди нежитлового приміщення від 23.08.2013 р.), ТОВ «Компанія «Система 4» (на підставі договору № 18 оренди нежитлового приміщення від 01.07.2013 р.) та відповідними актами прийому-передачі нежитлових приміщень, які містяться в матеріалах справи.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 26 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, наявним у матеріалах справи. Основним видом діяльності згідно Класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД) є здавання під найм власної та державної нерухомості виробничо-технічного та культурного призначення.

ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Солом'янському районі міста Києва ДПС та обрала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про сплату єдиного податку серії НОМЕР_1 від 11.01.2012 року.

16 квітня 2013 року ДПІ у Солом'янському районі м. Києва ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на землю з фізичних осіб на суму 49 552, 27 грн.

Оскільки позивач не погоджується з висновками податкового органу, вона звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення представника позивача, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.14.1.72. статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками податку на землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Землекористувачами у розумінні п.14.1.73. статті 14 Податкового кодексу України є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку є: державний акт, цивільно-правова угода щодо відчуження земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом про право постійного користування земельною ділянкою, який видається виключно юридичним особам, зазначеним у статті 92 Земельного кодексу України. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (частини 1-5 статті 126 Земельного кодексу України).

Пунктом 286.6 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до п.286.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

На судовий запит щодо надання відомостей про земельні ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_3 Головне управління Держгеокадастру у місті Києві надало інформацію листом від 05 грудня 2016 року за № 9-26-0.22-14180/2-16, відповідно до якої до 01 січня 2013 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київською міською державною адміністрацією) зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,0766 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності за громадянкою ОСОБА_1. Документ, що посвідчує право - державний акт від 28 липня 2005 року НОМЕР_2. Вид використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Відомості про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 від органу державної реєстрації прав в порядку інформаційного обміну до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві не надходили, рішення Київської міської ради про передачу, надання, приватизацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві не передавалися.

Станом на день надання інформації відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на території міста Києва з кадастровим номером НОМЕР_4 та рішення Київської міської ради про передачу її у власність або користування фізичним та юридичним особам в Головному управлінні Держгеокадастру у місті Києві відсутні.

Судом встановлено також, що позивач здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. У цьому зв'язку підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку, крім земельного податку на земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Отже, виходячи зі змісту пункту зазначеної статті, звільнення платника єдиного податку від нарахування, сплати та подання звітності із земельного податку відбувається за умови використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності.

Господарською діяльністю у розумінні п.14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і провадиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається зі свідоцтва платника єдиного податку позивача від 11 січня 2012 року серія НОМЕР_1 до основного виду підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 належить здавання під найм власної та державної нерухомості виробничо-технічного та культурного призначення, місцем провадження господарської діяльності зазначено: АДРЕСА_2

Судом встановлено також, що належна позивачу нежитлова будівля передана в оренду суб'єктам господарської діяльності, які сплачують за орендовані приміщення орендну плату. Операції з оренди є по суті операціями з надання послуг, тому підпадає під визначення підприємницької діяльності, а платник єдиного податку-орендодавець звільняється від сплати податку на землю.

Відповідно до частини 3 статті 263 Господарського кодексу України оренда засобів виробництва відноситься до господарсько-торгівельної діяльності, а отже, належна ФОП ОСОБА_1 нежитлова будівля використовується нею при здійсненні господарської діяльності.

Оскільки позивач є платником єдиного податку та використовує нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 для провадження підприємницької діяльності, нарахування їй податкового зобов'язання зі сплати податку за використання земельної ділянки, яка знаходиться під нежитловими приміщеннями суперечить вимогам пункту 297.1. статті 297 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві не довів обґрунтованості та правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з аналізу положень законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує всі здійсненні позивачем та документально підтверджені витрати у розмірі 551, 21 грн. з Державного бюджету України

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 16 квітня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 грн. 21 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 21 коп.).

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда