Справа № 766/7143/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/7143/17

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадженні по справі за позовом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання демонтувати тимчасову споруду, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради подав апеляційну скаргу на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 28 квітня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області відмовив у відкритті провадження у справі за позовом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання демонтувати тимчасову споруду - павільйони у кількості двох штук за адресою: АДРЕСА_1.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що спір, який виник між сторонами в цій справі відноситься до адміністративної юрисдикції та має розглядатись за правилами КАС України, оскільки Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради є суб'єктом владних повноважень, який на виконання повноважень визначених Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011 року, Порядком про Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради та Положенням про Управління містобудування та архітектури, затвердженими рішенням Херсонської міської ради № 15 від 28.11.2014 року, статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Також апелянт зазначає, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорту прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Таким чином, апелянт зазначив, що у цьому випадку Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради звернувся до суду, в порядку адміністративного судочинства, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України та відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження справі, суд першої інстанції встановив, що позовна заява подана у порядку адміністративного судочинства. Проте, враховуючи приписи ч. 1 та ч. 2 ст. 2, ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 17 КАС України, ст. 12 ГПК України, та те, що в позовній заяві позивач заявив вимогу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка не є суб'єктом владних повноважень, про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язати демонтувати тимчасову споруду, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах вбачається спір про право, тому спір, що виник між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому наявні підстави передбачені ст. 109 КАС України, для відмови у відкритті провадження у справі та повернення заяви позивачеві для звернення в порядку господарського судочинства.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору в цій справі є вимога заявлена Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради - суб'єктом владних повноважень, до відповідача який не має такого статусу та є фізичною особою-підприємцем.

Вимога стосується зобов'язання демонтувати тимчасову споруду, що, за змістом позову та доданих до нього копій документів, пов'язано із закінченням строку дії паспорта прив'язки, що має наслідком набуття тимчасовими спорудами статусу самовільно встановлених тимчасових споруд, та як наслідок зобов'язує відповідача звільнити земельну ділянку від самовільно встановлених тимчасових споруд.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 4 статті 50 КАС України, громадяни України, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках, встановлених законом.

Приписи ст. ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011 року, не встановлюють права звернення до суду суб'єкта владних повноважень, у випадку самовільного розташування тимчасових споруд.

При цьому апеляційний суд зазначає, що вимога про демонтаж тимчасових споруд є засобом звільнення земельної ділянки від самовільно розміщеної тимчасової споруди, про що зазначено в акті обстеження земельної ділянки від 26.04.2017 року, копія якого була надана до позову.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин визначені статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначений перелік повноважень є вичерпним.

Так, за нормами цієї статті до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; б) делеговані повноваження, зокрема, здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що спір за позовом виконавчого органу міської ради, яким є апелянт у цій справі, про демонтаж тимчасової споруди, як засіб звільнення земельної ділянки, не відведеній у встановленому порядку для цієї мети, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки в такому випадку позивач звертається до суду як власник цієї земельної ділянки за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності (ст. 12 ГПК України).

При цьому апеляційний суд зазначає, що лише сам факт наявності у позивача статусу суб'єкту владних повноважень не є визначальним для правильного визначення форми судочинства, за якою має розглядатись спір.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права та вирішив питання щодо відмови у відкритті провадження у справі, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 50, 109, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець