Справа № 336/4944/17
Суддя: Суркова В. П.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 336/4944/17
пр. № 2-а-/336/467/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., діючого як адміністративний суд, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 доШевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 13 років 10 місяців 06 днів, роботи в органах прокуратури 07 років 04 місяці 24 дні, а також 50% навчання в юридичному інституті - 2 роки 05 місяців, згідно наданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя розрахунку стажу, та здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя зарахувати до загального стажу роботи період роботи в органах прокуратури та навчання в юридичному інституті, здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки ТУ ДСА України в Запорізький області №08-03/965 від 08.07.2017 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 08.07.2017 року; зобов'язати Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала на посаді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 02.09.2003 року по 07.07.2017 року. На посаді голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 11.12.2015 року по час звільнення .

Згідно рішенню Вищої ради правосуддя №1862/0/15-17 від 27.06.2017 року звільнена з посади судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у відставку на підставі ст. ст.117, 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя», та відрахована зі штату суду наказом від 07 липня 2017 року.

12.07.2017 року вона звернулася до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді , до якої додала усі необхідні документи, в тому числі довідку про розмір суддівської винагороди та розрахунок стажу судді.

На підставі цих документів, їй з 08 липня 2017 року призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % та без включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення, всього в сумі 20480 грн. Так, згідно розпорядженню до стажу, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, зараховано 13 років 10 місяців 7 днів роботи на посаді судді та 7 років 4 місяця 24 дні роботи на прокурорських посадах.

Проте відповідно до довідки Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 року, стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 23 роки 8 місяців. Тобто відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не враховано при визначенні відсотка заробітної плати судді ? періоду навчання в юридичному інституті - 2 роки 05 місяців та період роботи в органах прокуратури.

Крім того, при розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідачем не були включені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, тобто розмір щомісячного довічного грошового утримання розрахований лише з суми окладу та надбавки за вислугу років і за адміністративну посаду ( 16000 грн. , 8000 грн. та 1600 грн.), що значно зменшило остаточну суму, визначену їй відповідачем до виплати.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що цими діями порушується її гарантоване Конституцією та Законами України право.

Відповідач надав заперечення проти адміністративного позову, посилаючись на те, що позивачу було призначено з 08.07.2017 року довічне грошове утримання суддів на підставі її заяви від 08.07.2017 року та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII. Регулювання правового становища суддів у відставці здійснюється відповідно Закону № 1402. Згідно ч. 2 ст. 142 цього Закону, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч. 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого ч. 1 ст. 142 Закону, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами та частиною 2 вказаної статті встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступень; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до суддівської винагороди, у зв'язку з чим законодавством не передбачено перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 137 Закону України № 1402 робота в органах прокуратури та навчання в юридичному інституті не зараховується до стажу роботи на посаді судді.

Суд розглядає справу в порядку скороченого провадження у відповідності до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач працювала на посаді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 02.09.2003 року по 07.07.2017 року. На посаді голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 11.12.2015 року по час звільнення .

Згідно рішенню Вищої ради правосуддя №1862/0/15-17 від 27.06.2017 року звільнена з посади судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у відставку на підставі ст. ст.117,137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя», та відрахована зі штату суду наказом від 07 липня 2017 рок.

12.07.2017 року позивач звернулася до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додала усі необхідні документи, в тому числі довідку про розмір суддівської винагороди, видану ТУ ДСА України в Запорізький області №08-03/965 від 07.07.2017 року та розрахунок стажу судді, наданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя. З 08 липня 2017 року позивачу призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % та без врахування допомоги на оздоровлення, всього в сумі 20480 грн. Так, згідно розпорядженню до стажу, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, зараховано 13 років 10 місяців 7 днів роботи на посаді судді та 7 років 4 місяця 24 дні роботи на прокурорських посадах.

26 липня 2017 року позивач звернулась до УПФУ із заявою про здійснення їй перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням окрім окладу 16 000 грн., надбавки за вислугу років 8 000 грн., надбавки за адміністративну посаду 1600 грн. та суми матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної основної відпустки в сумі 1333 грн. ( сума в пропорційному відношенні - 16 000 грн. сума допомоги на оздоровлення : 12 місяців = 1 333 грн. в місяць), виходячи з суми зарплати 26933 грн.

До цієї заяви позивач додала довідку ТУ ДСА України в Запорізький області №08-03/965 від 07.07.2017 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій вказано суму виплаченої допомоги на оздоровлення 16 000 грн., на яку нараховано ЄСВ.

Однак, 10 серпня 2017 року отримала відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням стажу роботи в органах прокуратури, періоду навчання в юридичного закладі та з врахуванням допомоги на оздоровлення з підстав того, що у позивача немає стажу роботи понад 20 років саме на посаді судді.

Виходячи із визначених у ч.4 ст. 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, є протиправними.

Так, судом встановлено, що на момент звільнення позивача з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України «Про судоустрій та статус суддів» 02.06.2016 № 1402-VIII у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя».

Згідно п.23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя судді» до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці,на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до вказаних норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід. Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога на оздоровлення є складовою системи оплати праці судді.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Окрім того, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-03/965 від 07.07.2017 року, видана ТУ ДСА в Запорізький області відповідно до додатку №2 (довідка) до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, в редакції від 20.03.2017 року, і яка відповідає вимогам вказаного нормативного акту, і у якій зазначено крім відомостей про судову винагороду «інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці», а саме відомості про те, що позивачу в травні 2017 році була нарахована та виплачена допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу 16000грн., і на яку було нараховано ЄСВ .

Так, враховуючи вищевикладені норми законодавства щодо включення до доходу застрахованої особи для обчислення пенсії суми виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, заперечення відповідача, що матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена нормативними документами і не відноситься до складової суддівської винагороди, є необґрунтованими, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, слід зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з загальної суми заробітної плати 26 933 грн., що складається з окладу 16 000 грн., надбавки за вислугу років 8000 грн., перебування на адміністративній посаді 1600 грн., допомоги на оздоровлення 1 333 грн.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не включив до стажу роботи ОСОБА_1, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 05 місяців, згідно наданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя розрахунку стажу, а також не включено період роботи в органах прокуратури.

Відповідач не заперечує самого факту навчання позивачки на денному відділенні вищого навчального закладу та період роботи в органах прокуратури Запорізької області, але своїм листом № 286/К-1 від 28.07.2017 року фактично відмовив позивачці у включенні до стажу роботи, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці цього часу, посилаючись на положення Закону України Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, що є протиправним, виходячи з наступного.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із пунктом 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція, в редакції, чинній на час її прийняття), для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII , на підставі якої Вищою радою правосуддя України ОСОБА_1 звільнено у відставку, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу 4 п.34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському місцевих судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У період роботи в органах прокуратури стажистом помічника прокурора особа наділяється усіма процесуальними правами помічника прокурора, відтак до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, має зараховуватися час його роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2008 року №21-2650ов07.

Як вбачається з трудової книжки позивача, крім стажу роботи на посаді судді, вона має також 7 років 04 місяці 24 дні стажу роботи в органах прокуратури, які повинні бути зараховані для призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно трудової книжки позивача, вона навчалася за денною формою в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрогоу період з 01.09.1991р. по 29.06.1996р.

Згідно до абзацу 2 п.25. розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя судді» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Пункт 25 розділу XII із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016; в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016.

Згідно абзацу 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008 р., до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 р. № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній до 01.03.2008 року) передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06.07.2016 року по справі № П/800/426/14, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування.

Даний факт підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

З огляду на викладене, дії відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди, виходячи лише із стажу роботи на посадах судді без врахування стажу роботи на посадах в органах прокуратури, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, суд вважає неправомірними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71,72 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Так як відповідач не довів правомірності своїх дій, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та законні.

Згідно пункту п.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, в редакції постанови правління ПФУ 20.03.2017 року №5-1, щомісячне довічне утримання судді у відставці призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду. В зв'язку із чим перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 слід здійснити з 08.07.2017 року.

Стаття 267 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист, тому суд вважає за необхідне відповідно до статті 267 КАС України зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення в цій адміністративній справі.

Керуючись статтями 2, 6, 11,21, 69-72, 122, 159 - 162, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 8, 22, 58 Конституції України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя », Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 13 років 10 місяців 06 днів, роботи в органах прокуратури 07 років 04 місяці 24 дні та 50% навчання в юридичному інституті - 2 роки 05 місяців згідно наданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя розрахунку стажу, у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, окрім стажу роботи на посаді судді 13 років 10 місяців 06 днів та в органах прокуратури 07 років 04 місяця 24 дні, зарахувати також 50% навчання в юридичному інституті - 2 роки 05 місяців згідно наданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя розрахунку стажу, здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці, визначивши його у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 26 933 грн. на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізький області №08-03/965 від 07.07.2017 року, починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме з 08.07.2017 року без обмеження його граничного розміру.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.П. Суркова