Справа № 826/8848/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2017 року № 826/8848/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича (далі - Відповідач 1), Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач 2), Київської міської ради (далі - Відповідач 3), в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив:

- визнати бездіяльність Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, яка полягає у невинесенні протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_3 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Клопотання (заява) № 19, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-4242 від 06.04.2016 року - протиправною;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, які складають 4640,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 квітня 2016 року через свого представника він звернувся до Київської міської ради з клопотанням №19, яке зареєстроване за вх. №08/М-4242 від 06.04.2016 року, про надання згоди на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_3 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_5 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Київський міський голова Кличко В.В. уповноважений здійснювати керівництво апаратом ради та її виконавчим органом, скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради, головувати на пленарних засіданнях ради та несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Однак, як вказує позивач у своєму позові, Відповідач не вчинив передбачених законом дій щодо винесення на розгляд сесії Київської міської ради клопотання №19, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-4242 від 06.04.2016 року, внаслідок чого Київською міською радою не виконано норми абзацу першого частини 7 ст. 118 Земельного кодексу України щодо розгляду клопотання на сесії ради у місячний строк.

Просив суд задовольнити зменшені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2016 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2016 року справа прийнята до свого провадження суддею Качуром І.А. та призначена до судового розгляду.

Під час судового розгляду даної справи представники позивача зменшені позовні вимоги підтримали повністю, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї.

Представники відповідачів до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні за згодою представників позивача ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2016 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради із клопотанням №19 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, в якому просив надати згоду на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_3 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); розглянути це питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення.

Дане клопотання отримане Київською міською радою 06.04.2016 року за №08/М-4242, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні.

В додаток до клопотання позивачем надано: графічні матеріали на звороті клопотання; копія паспорту та ідентифікаційного номера, довідка учасника бойових дій, а також долучено графічний матеріал (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва) з позначенням контуру бажаної до відведення у власність земельної ділянки (площею не більше 0,10 га).

Позивач у своєму позові зазначає, що у порушення вимог законодавства вищевказане клопотання № 19 від 06.04.2016 року (вх. №08/М-4242) Київською міською радою у передбачений законодавством спосіб та строки не розглянуто.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частинами 10 і 11 ст. 118 цього Кодексу визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Встановлені законодавством України підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст. 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-358а13).

Між тим повноваження на передачу земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб визначені згідно ст. 122 ЗК України за сільськими, селищними та міськими радами.

Відповідно до п. 8 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно із п. 34 ст. 26 цього Закону питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Частинами 1 і 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Вищевикладене свідчить про те, що діючим законодавством України передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статтях 116, 118 ЗК України. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Тобто, нормами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади (аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-358а13, постанові Вищого адміністративного суду України від 14.08.2014 № К/800/651/14).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання щодо надання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності (в межах міста Києва) мало розглядатися Київською міською радою на відповідному пленарному засіданні з прийняттям відповідного рішення.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок діяльності Київської міської ради регулювався чинним на той час рішенням від 12.11.2014 року № 351/351 "Про Регламент Київської міської ради".

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 4 Регламенту Київський міський голова скликає сесії та пленарні засідання Київради, вносить пропозиції, формує порядок денний пленарних засідань Київради, узгоджений на засіданні Президії Київради, і головує на пленарних засіданнях Київради.

У відповідності до ч. 13 ст. 146 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Регламенту суб'єктами подання проектів рішень виступають Київський міський голова, заступник міського голови - секретар Київради, депутати Київради, постійні та тимчасові контрольні комісії Київради, депутатські фракції, групи, виконавчий орган Київради (Київська міська державна адміністрація), загальні збори громадян в порядку, визначеному законодавством, Статутом територіальної громади міста Києва та цим Регламентом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 4 Регламенту Київський міський голова забезпечує підготовку на розгляд Київради проектів програм соціально-економічного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, бюджету міста Києва та звіту про його виконання, рішень Київради з інших питань, що належать до її відання.

Вказана норма кореспондується з приписами п. 9 ч. 4 п. 42 Закону №280/97-ВР.

У відповідності до п.1.1 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19 грудня 2002 року №182/342, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Згідно п. 3.11 вказаного Положення департамент розробляє в установленому порядку проекти рішень Київської міської ради, готує та подає розпорядження Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань, в тому числі, розпорядження землями в межах міста Києва, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Тобто, суд приходить до висновку, що суб'єктом подання проектів рішень для винесення на сесії Київради з питань надання дозволу (відмови у наданні) на розробку проектів землеустрою є Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача 1, викладені у письмових запереченнях проти позову в тій частині, що до Київської міської ради з Департаменту земельних ресурсів не надходило проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки ОСОБА_1 за його клопотанням №19.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2016 року Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав ОСОБА_1 відповідь за вих.. №057021-08/М-4242-5366 на клопотання №19, зареєстроване Київською міською радою за вх.№08/М-4242, відповідно до вказаної відповіді позивача повідомлено про те, що Департаментом земельних ресурсів за дорученням Київської міської ради розглянуто вказане клопотання та після надходження інформації з Департаменту містобудування і архітектури щодо відповідності заявленої у клопотанні ініціативи містобудівній документації або ситуації та наявних містобудівних умов та обмежень, що мають бути враховані при розгляді клопотання, Департамент земельних ресурсів підготує відповідний проект рішення Київської міської ради про надання дозволу (або відмови) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Однак, судом не встановлено, а відповідачами не надано доказів того, що питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_3 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Клопотання (заява) № 19, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-4242 від 06.04.2016 року було розглянуто на пленарному засіданні Київської міської ради у місячний строк, визначений ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем 1 було допущено протиправну бездіяльність щодо незабезпечення контролю за виконанням діючого законодавства та дотриманням порядку і строку розгляду клопотання №19 позивача протягом визначеного законодавством строку, а також встановлено, що відповідачем не розглянуто висвітлені у клопотанні питання на пленарному засіданні Київської міської ради, тому зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивачем не були пред'явлені позовні вимоги до Відповідача 2 та Відповідача 3.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2016 року представник позивача подав до Окружного адміністративного суду м. Києва заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі, відповідно до якої просив у випадку задоволення позову зобов'язати відповідача 1 надати звіт про виконання судового рішення.

Проте, 07.10.2016 року та 11.10.2016 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив не розглядати по суті позовні вимоги в частині зобов'язання Київського міського голову Кличка Віталія Володимировича винести на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання позивачу дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки № 6 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га. цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Клопотання (заява) № 19, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. № 08/М-4242 від 06.04.2016 року або мотивованої відмови у його наданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи той факт, що позивачем зменшені позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а задоволенню підлягають позовні вимоги стосовно визнання бездіяльності Відповідача 1 протиправною, правових підстав для встановлення судового контролю шляхом подачі звіту про виконання судового рішення не має.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити, що вимоги Позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 4640,00 грн., які складаються з надання правової допомоги шляхом складання позовних заяв для звернення до адміністративного суду, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ч. 1 статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до глави 6 КАС України, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Слід також зазначити, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд зазначає, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тією особою або особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

На підтвердження понесених витрат за отриману правову допомогу до матеріалів справи долучено договір №21/05-4 про надання правової допомоги від 21 травня 2016 року (далі - Договір); копію замовлення від 21.05.2016 року (додаток №1 до Договору); копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 17.09.2014 року, відповідно до якої основним видом економічної діяльності ОСОБА_4 є діяльність у сфері права; копію акту виконаних робіт від 24.05.2016 року згідно договору № 21/05-4 від 21.05.2016 року про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору №21/05-4 про надання правової допомоги від 21.05.2016 року, укладеного між ОСОБА_4 (далі - Виконавець) та ОСОБА_1 (далі - Замовник), вбачається, що Виконавець надає правову допомогу, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Замовника, складання позовних заяв, складання апеляційної та касаційної скарг, складання заперечення на апеляційну чи касаційну скаргу, складання та підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Замовника, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в тому числі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді на підставі замовлення Замовника, оформленого у формі Додатку до цього Договору, що є невід'ємною частиною цього Договору. (п. 2 Договору)

Пунктом 3 Договору передбачено, що Виконавець приступає до виконання робіт за мовленням після отримання всіх необхідних документів від Замовника.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що укладеним між Позивачем та ОСОБА_4 Договором про надання правової допомоги не передбачено, що останній приступає до виконання робіт за замовленням лише після оплати винагороди за правову допомогу, в той час, як врегульовано питання, що Виконавець приступає до виконання робіт після отримання всіх необхідних документів від Замовника.

Згідно з п. 5 Договору Замовник зобов'язується сплатити Виконавцю винагороду за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно даного Договору за такими тарифами 580 грн. 00 коп. (п'ятсот вісімдесят гривень 00 копійок) за кожну годину роботи, що не перевищує 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на дату укладення цього Договору.

У відповідності до п. 8 Договору надання правової допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді Виконавцем здійснюється виключно по передоплаті в межах фактично передплаченої суми за кожну годину участі згідно тарифу передбаченого п. 5 цього договору.

Відповідно до п. 9 Договору Замовником може здійснюватись додаткова передплата правової допомоги, у разі, якщо Виконавцем на час додаткової передплати надана правова допомога у повному об'ємі відповідно до тарифів п. 5 цього Договору, про це складається та підписується Акт виконаних робіт.

Як вбачається з наданого суду Додатку №1 до Договору №21/05-04 від 21.05.2016 року - Замовлення від 21.05.2016 року, Замовник ОСОБА_1 просив Виконавця ОСОБА_4 надати йому юридичні послуги (правову допомогу), передбачені п. 2 Договору за тарифами, передбаченими п. 5 цього Договору, а саме: скласти для нього позовну заяву до адміністративного суду стосовно «визнання протиправним бездіяльності Київського міського голови щодо винесення на розгляд сесії Київської міської ради його Клопотання (заяви) №19, зареєстрованого у Київській міській раді за вх.. 08/М-4242 від 06.04.2016 року та зобов'язання вчинити певні дії». Оплату відповідно до тарифу гарантував.

З наданої суду квитанції № 0.0.556407875.1 від 21.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснив оплату товарів/послуг згідно Договору про надання правової допомоги №21/05-4 від 21.05.2016 року, час здійснення операції: « 21.05.2016 20:28:05», Отримувач ФОП ОСОБА_4.

При цьому, у відповідності до наданого суду примірника Акту виконаних робіт від 24.05.2016 року згідно Договору про надання правової допомоги №21/05-4 від 21.05.2016 року, Виконавцем надана Замовникові правова допомога у формі та у відповідності до п. 2 Договору в об'ємах, що не перевищує розмір передплаченої винагороди, а саме: складено для замовника позовну заяву до адміністративного суду.

Разом вартість усіх робіт згідно цього Акту за витрачені 8 (вісім) годин роботи, складає 4640 грн. 00 коп.

Також, суд звертає увагу та той факт, вказаний Акт виконаних робіт згідно Договору про надання правової допомоги №21/05-4 від 21.05.2016 року не містить відомостей щодо того, коли Виконавець приступив до початку виконання замовлених Позивачем послуг (дата та час) та коли виконання вказаних робіт було ним завершено (дата та час).

Крім того, зі змісту Акту вбачається, що вказана сума є узгодженою сторонами, однак, зі змісту самого Договору вбачається, що Сторонами узгоджено лише вартість однієї години роботи Виконавця, а саме: 580,00 грн. за кожну годину роботи (п. 5 Договору), погодження 8-годинної роботи Виконавця шляхом складання адміністративного позову у вказаний час Договір не містить.

Наведене свідчить про те, що Позивач 21.05.2016 року о 20:28:05 сплатив винагороду за послуги, які йому не були ще надані, що не передбачено умовами Договору, оскільки станом на вказану дату та час неможливо було встановити витрачений ФОП ОСОБА_4 час на надання правової допомоги, а саме: складання адміністративної позовної заяви.

Крім того, Позивачем та його представником не надано будь - яких доказів того, що сума у розмірі 4640,00 грн. включає у себе також вартість надання правової допомоги, передбаченої п. 8 Договору, які передбачають передоплату в межах фактично передплаченої суми за кожну годину участі згідно з тарифом, передбаченим п. 5 Договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога Позивача щодо присудження на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 4640,00 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в частині присудження судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94,122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича щодо невнесення протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_3 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_4 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за Клопотанням (заявою) № 19 від 06.04.2016 року, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-4242 від 06.04.2016 року - протиправною.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур