Справа № 817/406/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 вересня 2017 року м. Київ К/800/31017/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківського районного суду м. Львова про визнання дій та бездіяльності протиправними,

встановив:

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Франківського районного суду м. Львова про визнання дій та бездіяльності протиправними.

Судами встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії та бездіяльність Франківського районного суду м. Львова щодо доступу до правосуддя у цивільній справі №465/5984/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ФОРТУНА-БАНК" про визнання дій протиправними та стягнення нарахованих відсотків і процентів на банківський вклад.

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною третьою статті 50 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб'єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, водночас на цих суб'єктів покладено обов'язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди виходили з того, що позивач оскаржує дії та бездіяльність Франківського районного суду м. Львова з приводу порушення строків розгляду його цивільної справи.

Поряд з цим, рішення, дії чи бездіяльність судів та суддів, вчинені у зв'язку з розглядом судових справ, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому КАС України, оскільки виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Отже, даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу для продовження розгляду. Зазначає, що суди протиправно позбавили позивача його конституційного права на захист в Україні в межах розумного строку.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківського районного суду м. Львова про визнання дій протиправними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак