Справа № 760/11119/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1731/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Хілюк І.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача- Сидоренка А.В.

представника 3-ї особи- Орлова О.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сидоренка А.В., 3-я особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 735033 від 17 червня 2017 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження в справі про адмінінстративне правопорушення.

Посилається в позові на те, що 17 червня 2017 року відповідачем відносно нього винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до змісту якої він порушив вимоги п.п. 11.13 та 15.10 є Правил дорожнього руху, а саме: нібито здійснив рух по пішохідній доріжці та зупинку транспортного засобу на газоні по вул. Електротехнічній, 3 в м. Києві.

Вважає постанову незаконною, виходячи з наступного.

Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо нього відповідачем не складався, на місці була винесена постанова про притягнення його до адмінінстративно відповідальності.

Вважає, що розгляд спарви не міг проводитися за місцем зупинки трапнспортного засобу,а лише за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд даної категорії справ, тобто по вул.Народного ополчення, 9 в м .Києві.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідачем були суттєво порушені його права, він не міг скористатися наданими йому ст.268 КУпАП правами.Так, відповідач не задовольнив його клопотання про розгляд спарви в прсиутності його адвокатів,перенесення її розгляду на іншу дату та повідомити його про це письмово, розгляд справи на дорозі унеможливив виконання вимог закону в частині повного та об»єкетивного розгляду справи.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що його дії при винесенні постанови були правомірними, позивач порушив Правила дроожнього руху, а тому постанова та його дії відповідають вимогам закону.

Просить у позові відмовити.

Представник 3-ї сооби в судовому засіданні проти позову заперечував з цих же підстав і просить у позові відмовити.

При цьому до суду був наданий диск з записом обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху та дій поліцейського.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з анступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 17 червня 2017 року відповідачем відносно позивача винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до змісту якої позивач порушив вимоги п.п. 11.13 та 15.10 є Правил дорожнього руху, а саме: керуючи автомобівлем, здійснив рух по пішохідній доріжці та стоянку на газоні по вул. Електротехнічній, 3 в м. Києві .

Відповідно до п.11.13 Правил дорожнього руху забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Згідно з п.15.10є Правил стоянка забороняється, у тому числі, на газонах.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З постанови серії БР № 735033 вбачається, що позивач, керуючи автомобілем Тойота, н.з. НОМЕР_1,по вул. Електротехнічній, 3 в м. Києві, здійснив рух по пішохідній доріжці та зупинку на газоні.

Дані обставини підтверджуються наданим у розпорядження суду диском, на якому зафіксовані обставини порушення позивачем Правил дорожнього руху, а також дії відповідача при зупинці транспортного засобу та винесенні постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Не заперечуючи подій, викладених на диску, позивач, у той же час, посилався на те, що на газоні стояли і інші автомобілі, до водіїв яких відповідач претензій не пред»являв.

Зазначає, що місце стоянки його автомобіля, з його точки зору, не можна вважати газоном, оскільки там відсутня трава, а саме місце витоптане.

З запису, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що газон, на якому позивачем була здійснена стоянка автомобіля, виділений з обох сторін: з однієї сторони пішохідною доріжкою, а з іншої - стоянкою автомобілів.

Це наочно видно з запису на диску та на місцевості.

Виходячи з цього, суд вважає, що відсутність належного догляду за газоном та приведення його в такий стан порушниками Правил дорожнього руху не дає підстав не вважати таке місце газоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні докази парвомірності своїх дій, зафіксованих на диску.

Обставини, викладені на ньому, та допущені позивачем порушення Правил дорожнього руху, останнім не спростовані.

Виходячи з цих обставин,суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адмінінстративної відповідальності законною.

Суд не приймає до уваги тверджень позивача в обгрунтування пред»явленого позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.214 органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 цього Кодексу передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

За змістом ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частиною першою статті 122 Кодексу). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статей 249, 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 р. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Виходячи з викладеного вище, твердження позивача в цій частині не приймаються до уваги.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст.ст. 213, 214, 217, 222,249,258,268, 276 Кодексу України про адміністративні парвопорушення, ст. ст. 2, 9, 69, ч.ч.1,6 ст.71, ч.4 ст.128, 159 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сидоренка А.В. про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :