Справа № 296/762/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА
іменем України

"25" вересня 2017 р. Справа № 296/762/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Бучик А.Ю.
суддів: Мацького Є.М.
Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача Коржилова Ю.Є.
представника відповідача Літвіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги, ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 06.06.2016, внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії оформлене протоколом засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 25.11.2016 №107 та зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.06.2016, а також того, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 11.05.2011 №830 та акт судово-медичного дослідження від 10.05.2011 №1304 є належними документами, що свідчать про причину та обставини отриманого поранення, контузії, зокрема і про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету України від 25 грудня 2013 року №975.
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.05.2017 визнано дії Міністерства оборони України протиправними. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти та оформити ОСОБА_1 документи для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 23.06.2016 та розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 06.06.2016 внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано Житомирський обласний військовий комісаріат подати звіт про виконання постанови протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що, визнаючи дії відповідача протиправними, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 11, 159 КАС України необґрунтовано не звернув увагу на те, що ним оскаржувалось саме рішення відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги від 25.11.2016 № 107. Вказує, що зобов`язуючи вчинити певні дії третю особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції не звернув увагу не те, що позивач до військкомату позовних вимог не заявляв, права позивача він не порушував, а також на те, що повноваження щодо призначення одноразової грошової допомоги Порядком № 975 віднесені саме до Міністерства оборони України.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України також звернулось до суду першої інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в позові в повній мірі. Зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, тоді як апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Встановлено, що позивач з 10.05.1982 по 19.12.1988 проходив військову службу у Збройних Силах, що підтверджується копією військового квитка.
Згідно довідки №2829 від 23.06.2016 виданої Житомирським об`єднаним міським військовим комісаріатом Житомирської області позивач з 16.04.1987 по 11.03.1988 проходив службу на території Республіки Афганістан, де в той час велись бойові дії.
З 06.06.2016 позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велися бойові дії, що підтверджується випискою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 514590.
23.06.2016 позивач звернувся до військового комісаріату Житомирського ОМВК із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в Афганістані.
Відповідно до протоколу №107 від 25.11.2016 про засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Міністром оборони України генералом армії України С.Т. Полторак, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті (ч.6 ст.16).
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
З аналізу наведених норм даного Закону вбачається, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15, який в силу ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Встановлено, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 107 від 25.11.2016 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що інвалідність позивачу встановлено до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13 № 975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-праові акти не мають зворотної дії в часі.
Відповідно до п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Встановлено, що під час проходження служби ОСОБА_1 отримав осколкові поранення голови, шиї та обох нижніх кінцівок, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) Київського міського бюро СМЕ №76/В від 10.05.2011.
Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України прийняла рішення від 11.05.2011 року протокол №830 яким встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія, захворювання, "ТАК", пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до п.21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі -Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36 (z0169-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2 (z0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення № 402).
Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Із акту спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 10.05.2011 № 1304 слідує, що ушкодження, які виявлені у ОСОБА_1 , могли утворитись під час проходження військової служби в країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ААА № 732540 від 05.08.2011 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 514590 від 21.06.2016, вбачається, що ОСОБА_1 з 21.06.2016 встановлено другу групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Колегія суддів зазначає, що позивач набув право на отримання одноразової допомоги саме з 21.06.2016, тобто з моменту встановлення йому групи інвалідності, а тому на нього розповсюджується чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13 № 975.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Міністерство оборони України, відмовляючи в призначенні одноразової грошової допомоги, діяло протиправно, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом № 107 від 25.11.2016 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги підлягає скасуванню.
Крім того, колегія суддів зазначає, що зобов`язуючи ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти та оформити ОСОБА_1 документи та розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, судом першої інстанції не враховано, що третьою особою належним чином прийнято та оформлено документи ОСОБА_1 та направлено висновок про можливість виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Таким чином, Житомирський обласний військовий комісаріат виконав вимоги Порядку № 975.
Також судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а судом першої інстанції не було залученого його до участі в якості другого відповідача, а тому зобов`язуючи його вчинити певні дії, суд першої інстанції діяв з порушенням норм процесуального права.
Слід зазначити, що відповідно до п.12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку №975).
Отже, саме на розпорядника бюджетних коштів, тобто на Міністерство оборони України покладено обов"язок з прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.06.2016, а також того, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 11.05.2011 №830 та акт судово-медичного дослідження від 10.05.2011 №1304 є належними документами, що свідчать про причину та обставини отриманого поранення, контузії, зокрема і про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету України від 25 грудня 2013 року №975.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової, про задоволення позовних вимог у повній мірі.
Окремо колегія суддів зазначає, що розгляд справи правомірно проведено судом першої інстанції одноособово, що відповідає приписам ст.18, 23, 24 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 06.06.2016, внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 25.11.2016 року №107.
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з урахуванням права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 06.06.2016, а також того, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 11.05.2011 №830 та акт судово-медичного дослідження від 10.05.2011 №1304 є належними документами, що свідчать про причину та обставини отриманого поранення, контузії, зокрема і про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету України від 25 грудня 2013 року №975.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський 6,м.Київ 168,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10001
5 - представнику позивача: Коржилову Ю.Є. вул. Черняховського, 108 в., кв. 6. м. Житомир,