Справа № 817/1113/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 817/1113/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та відповідача повторно розглянути її заяву щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності протиправними та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Присуджено на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судові витрати на суму 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Присуджено на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судові витрати на суму 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами встановлено, що в лютому 2017 року та в травні 2017 року, ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Заброльської сільської ради Рівненського району. До клопотання додала: викопіювання зі схеми землекористування, довідку державної статистичної звітності форми 6-зем, копію паспорта та ідентифікаційного коду .

Листами від 22.02.2017 та 04.05.2017, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відмовило у задоволенні клопотання посилаючись на статтю 118 Земельного кодексу України з наступною мотивацією: "Згідно Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Заборольської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015, бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі населених пунктів" .

Згідно з довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), виданою управлінням Держгеокадастру Рівненському районі Рівненської області 10.11.2016 за №31-1715-0.3-4338/0/14-16, земельна ділянка, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої позивач зверталась до відповідача, обліковується у землях запасу сільськогосподарського призначення (сільсько-господарські угіддя - рілля) і відноситься до земель державної власності. Земельна ділянка розміщена на території Заборольської сільської ради (за межами населеного пункту).

Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015 затверджено Схему землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель на території Заборольської сільської ради згідно з додатком. В додатку №1, який має назву "Техніко-економічні показники схеми землеустрою на території Заборольської сільської ради" визначено площу земель в межах сільських населених пунктів, в тому числі: с.Забороль - 209,2000 га. та с.Боянівка -21,7000 га. - на час складання Схеми землеустрою, а також визначено площу на проектний період до 2014 року, а саме: с.Забороль - 374,0026 га. та с.Боянівка - 44,0850 га. (а.с.15-16, 28-30).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що відповідач відмовив у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством, оскільки посилання на перспективність земель, що планується для відведення у межі села внаслідок розширення меж населеного пункту не є зміною генерального плану такого населеного пункту чи містобудівної документації, а тому є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 №742-IV визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Статтею 2 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено, що відносини, пов'язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно приписів ч.1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

З системного аналізу правових норм можна зробити висновок, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Встановлено, що позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області було подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства з правом передачі у власність, до якої було додано: викопіювання зі схеми землекористування, довідку державної статистичної звітності форми 6-зем, копію паспорта та ідентифікаційного коду.

Відмовляючи в наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою, відповідач покликався на те, що зазначені у клопотанні земельні ділянки входять до перспективних земель, які плануються для введення в межі населених пунктів.

Відповідно до змісту положень ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена у листах підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням на приписи ст.118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, не свідчить про наявність затверджених проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, а саме внаслідок розширення меж населеного пункту с.Забороль за рахунок земель зазначених у клопотанні позивача. чи про наявність затвердженої містобудівної документації вказаного населеного пункту.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Шкільна,46,с.Забороль,Рівненський район, Рівненська область,35322

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області вул.С.Петлюри,37,м.Рівне,33013

- ,