Справа № 466/4758/16-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9113/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та про зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила визнати дії Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 18.02.2015р. щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Акацієва, 17а для обслуговування будинку протиправним, зобовязати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2015 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Акацієва, 17а для обслуговування будинку у встановлений законом термін на сесії Львівської міської ради, прийняти рішення у відповідності до повноважень ради та встановити строк для подання Львівською міською радою до суду звіту про виконання постанови після набрання нею законної сили.

В обґрунтування вимог зазначає, що з метою реалізації своїх прав, керуючись своїм конституційним правом на отримання земельної ділянки у власність, 18.02.2015 року звернулась до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Акацієва, 17а для обслуговування будинку. Проте Львівська міська рада не розглянула її заяву на пленарному засіданні ради та не надала остаточного рішення по її зверненню, це звернення не виносилось на розгляд сесії міської ради, відтак вважає дії міської ради протиправними.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Вважає,що підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Зокрема звертає увагу на те, що твердження відповідача про те, що вона не подавала документів не відповідають дійсності, що підтверджується долученою до матеріалів справи заявою від 06.03.2007 року, з довідкою про прийом документів Львівською міською радою.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась 18.02.2015 року до міського голови міста Львова із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) на вул. Акацієва, 17а у м. Львові для обслуговування житлового будинку, із зазначенням площі 0,1144 га, з них 0,10 га у приватизацію, решту в оренду.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 червня 2005 року, виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, житловий будинок № 17а, вул. Акацієва у м. Львові, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано у встановленому законом порядку, що посвідчується витягам про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7578264, який виданий 22.06.2005р. Львівським обласним комунальним підприємством обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Встановлено, що у звязку зі зверненням позивача щодо надання згоди на розробку проекту землеустрою, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради неодноразово, у тому числі 28.05.2015 року, 09.10.2015 року, 27.01.2016 року пропонувало позивачу подати ряд документів для оформлення землекористування, зокрема такі документи:

1. Нотаріально засвідчені копії правовстановлюючих документів на житловий будинок № 17 на усіх співвласників будинку

2. Копію технічного паспорту на житловий будинок № 17, завірену комунальним підприємством, що обслуговує житловий фонд (усі сторінки).

3. Довідку про не використане право на безоплатну приватизацію землі, видану відділом Держземагентством (вул. Донецька, 3) на усіх співвласників житлового будинку № 17 оригінал.

4. Архівний витяг про надання у користування земельної ділянки (Підвальна, 13), а у випадку його відсутності довідку про правовий статус земельної ділянки (Донецька, 3) оригінал.

5. У випадку наявності сторонніх землекористувачів запропонованою до закріплення земельною ділянкою необхідна нотаріально оформлена згода на вилучення з користування земельної ділянки.

Враховуючи відсутність вказаних документів, звернення позивача поверталось без вирішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач не скористалась своїм правом замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу ЛМР, а продовжувала подавати заяви щодо розроблення проекту землеустрою з метою приватизації, зокрема 30.04.2015р., 06.05.2015 р., 01.09.2015р., 22.12.2015р. її заяви розглядалися Управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин ЛМР, яким повідомлялося про перелік документів, які слід подати, а у звязку з неподанням позивачкою документів заяви поверталися, при цьому розяснювалося право на оскарження, однак позивачка ці дії в установленому порядку не оскаржувала. За таких обставин, суд не вбачав підстав для задоволення поданого позову

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, зазначаючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 22.05.1997 №280/97-ВР, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Згідно із статтею 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно пункту 34 частини 1 статті 26 зазначеного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до законодавства питання регулювання земельних відносин.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частинами 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Отже, згідно з нормами Земельного кодексу України отримати земельну ділянку у власність із земель державної або комунальної власності можливо шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки або в порядку продажу, передбаченим вказаним Кодексом.

Положеннями ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян субєктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята, одинадцята статті 118 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 18.02.2015 року звернулась на адресу Львівської міської ради з проханням надати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Акацієва ,17а.

Неодноразово своїми листами управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин пропонувалось позивачу подати ряд документів для оформлення землекористування.

Враховуючи відсутність вказаних документів звернення позивача повертались без вирішення.

Вказаний перелік документів передбачений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада». Даний перелік доповнений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.01.2016 року № 24 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 08.08.2014 року № 605».

У Додатку 1 цього рішення виконавчого комітету Львівської міської ради міститься Інформаційна картка адміністративної послуги «Приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян». Відповідно до цієї інформаційної картки першим етапом приватизації земельної ділянки є надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі(на місцевості). На цьому етапі заявники повинні подати наступні документи: заяви на імя Львівського міського голови від усіх співвласників житлового будинку; копії правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (договорів купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, свідоцтв про право на спадщину, рішень судів тощо), копії реєстраційних посвідчень або витягів про реєстрацію права власності (засвідчені нотаріально у поточному році); копія технічного паспорта на житловий будинок зразка 1995 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з планом земельної ділянки, експлікацією та відміткою про узаконення самовільного будівництва при наявності такого (засвідчена львівським комунальним підприємством, що обслуговує житловий фонд, у поточному році), копія розпорядження голови районної адміністрації або рішення суду, на підставі якого узаконене самовільне будівництво; архівний витяг про надання земельної ділянки у користування, виданий Державним архівом Львівської області, або архівна довідка про відсутність даних на земельну ділянку; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області (у разі відсутності архівних даних на земельну ділянку, передбачених у пункті 1.4); довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м.Львові Львівської області (про наявність зареєстрованих на заявника правовстановлюючих документів на земельні ділянки); копія паспорта громадянина України (1,2, 11 сторінки); копія документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб; нотаріально засвідчена копія довіреності - для уповноваженої особи.

Отже, з аналізу переліку документів, які необхідно подати для приватизації земельної ділянки (що встановлені Порядком подання документів для приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян визначено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 605) вбачається, що до Львівської міської ради ОСОБА_1 не було подано всіх передбачуваних документів.

На обґрунтування незаконних дій відповідача, позивач посилається на ту обставину, що нею 06.03.2007 року було подано заяву до відділу адміністративних послуг Львівської міської ради про надання висновку про обмеження та сервітути для приватизації земельної ділянки разом із додатками документів, проте, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач оспорює дії Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за її заявою від 18.02.2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2016 року у справі № 466/4758/16-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення

виготовлено 25.09.2017 року.