Справа № 337/2114/17(2а/337/170/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 рокусправа № 337/2114/17 провадження №2а/337/170/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2017 року по справі №337/2114/17 (провадження №2а/337/170/2017) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік;

- зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014,2015,2016рр.) починаючи з 05 травня 2017 року з урахуванням різниці, що була виплачена.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилався на те, що йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Після призначення пенсії він продовжував працювати. Досягнувши пенсійного віку, передбаченого ст.26 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, 12.05.2017 року він звернувся до відповідача із заявою призначення пенсії за віком у відповідності до цього Закону. З 05.05.2017 року позивача було переведено на пенсію за віком, при цьому УПФУ під час розрахунку нового розміру пенсії застосувало при визначенні заробітної плати (доходу) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік. 17.05.2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій ставив питання про застосування при розрахунку його пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014,2015,2016рр.), однак отримав відмову з посиланням на положення ч.3 ст.45 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Таку відмову УПФУ позивач вважає протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією та Законами України права, у звязку з чим просить задовольнити позов.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2017 року

адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу за 2007 рік;

зобов'язано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2014,2015,2016 роки, з 05 травня 2017 року, з урахуванням раніше виплаченої різниці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що з огляду на положення частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відсутні, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що 19.07.1995р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

12 травня 2017 року позивач звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З 05.05.2017 року позивача було переведено на пенсію за віком, при цьому УПФУ під час розрахунку нового розміру пенсії застосувало при визначенні заробітної плати (доходу) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

17.05.2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій ставив питання про застосування при розрахунку його пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014,2015,2016рр.).

Листом від 26.05.2017 року УПФУ позивачу повідомлено, що згідно поданої заяви від 12.05.2017р. позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 45 Закону №1058-ІV та при розрахунку нового розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік. Підстави для призначення пенсії за віком з урахуванням положень ч.2 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відсутні.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше. Відтак, при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, а не частини третьої статті 45 Закону № 2262-XII.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону (у редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак позивачу було призначено іншу пенсію за іншим законом.

Так, в 1995 році позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

За таких обставин, відповідач безпідставно застосував у спірних правовідносинах переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV та, відповідно, застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року, 02.12.2015 року (справи № 21-612а14, № 193/1029/14-а).

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій УПФУ щодо розрахунку позивачу пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу за 2007 рік та необхідності зобовязання УПФУ нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2014,2015,2016 роки, з 05 травня 2017 року, з урахуванням раніше виплаченої різниці.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2017 року по справі №337/2114/17 (провадження №2а/337/170/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк