Справа № 524/2365/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 524/2365/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.06.2017р. по справі № 524/2365/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з даним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.06.2017 по справі № 524/2365/17, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.2011 по 31.12.2013, яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 по справі №524/9835/16-а , за період з 01.11.2011 по день фактичної виплати пенсії , яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159.

В іншій частині позовні вимоги - залишені без задоволення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Відповідач, не погодившись із постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та в частині зобов'язання подати звіт, подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати постанову в цій частині та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Позивач в судовому засіданні прийняв участь в режимі відео конференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1, є майором міліції у відставці, пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України з 01.12.2003 року.

В період з 26 травня 1987 року по 01 грудня 2003 року позивач проходив службу на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ в підрозділах Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області.

З 01 січня 2007 року позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

З 09 жовтня 2009 року позивачу встановлений статус інваліда війни II групи безстроково.

Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2012 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язано здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року з 01.11.2011 року без кінцевої дати.

На виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2012 року по справі № 2а-303/2012, яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року № К/9991/57894/12 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було нараховано заборгованість по пенсії в розмірі 36 307,43 грн. за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року, але виплата заборгованості відповідачем не була здійснена з посиланнями на Постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою".

Відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 року у справі № 524/9835/16-а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2017р. скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в частині виконання зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року по 31 грудня 2013 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а- 220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.10.2010 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 здійснити дії по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2011 року по 31 грудня 2013 року.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 2 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року. Також відповідно до п.3 даного порядку Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Факт, що відповідач за період з 01.11.2011 року не здійснював належні нарахування та виплати суми перерахунку пенсії не підлягає доказуванню, оскільки встановлений постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 року у справі № 524/9835/16-а.

Розпорядження про перерахунок пенсії позивачу складено відповідачем 07.07.2016 року, а 05.04.2017 року - перераховано на особистий рахунок позивача різницю пенсії за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року в розмірі 36307 грн. 43 коп.

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14, згідно якої, основною умовою для виплати громадянину компенсації за ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, таке тривале не нарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину відповідача, зокрема призначення позивачу заниженого розміру пенсії, внаслідок порушення закону, і тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про те, що позивачу нараховані суми на виконання постанови суду, та оскільки сума сплаченої пенсії на виконання судового рішення носить одноразовий характер, а саме в розмірі 36307 грн. 43 коп, то вона не підпадає під визначення доходів, передбаченого Законом України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є помилковим, виходячи з наступного.

В даному випадку відповідачем по справі не було здійснено позивачу перерахунок суми пенсії, тобто затримка виплати суми пенсії, яка не є єдиноразовою виплатою. За затримку виплати пенсії законом чітко передбачена виплата компенсації. Той факт, що дані суми пенсії встановлені згідно рішення суду жодним чином не змінює статусу цих сум.

Щодо підстав виплати компенсації також свою позицію в рішеннях відображали колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у постанові від 07.11.2012 року по справі №6-131цс12.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати " та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить нарахувати компенсацію на виплачені суми доходу, що відповідає вимогам закону.

Окрім того, положеннями КАС України визначені загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС України.

В свою чергу, спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтею 267 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані норми кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163 КАС України та абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Отже, задля забезпечення ефективного засобу захисту прав позивача суд першої інстанції правомірно застосував спеціальний контроль за виконанням судового рішення та зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Враховуючи наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.06.2017р. по справі № 524/2365/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.