Справа № 2-а-466/10
Суддя: Серебрякова Т. В.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №2-а-466/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В.,

при секретарі судового засідання Фінько О.П., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) про визнання постанови від 31 серпня 2010 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП протиправною та її скасування.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що він 31 серпня 2010 р. керуючи автомобілем „Mitsubishi, реєстраційний номер BE 4999 AM в місті Дніпропетровськ по проспекту Калініна не допускав порушення вимог п.20.4 Правил дорожнього руху України (порушення правил переїзду залізничних переїздів).

Посилаючись на відсутність доказів його вини, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. При цьому останній зазначав, що постанова винесена без врахування обставин справи та з процесуальними порушеннями, а саме: відсутності правопорушення взагалі, оскільки відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху України здійснював обїзд вибоїни, діаметром близько 1.5 м., яка знаходилась безпосередньо перед самим залізничним переїздом та в результаті маневру жодним чином не створив аварійної ситуації або ж небезпечної ситуації на дорозі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, а також заперечення проти позову, в якому вказував на правомірність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скасування.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП складений 31 серпня 2010 р. протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП - порушення вимог п.20.4 Правил дорожнього руху України, а саме: 31 серпня 2010 р. позивач ОСОБА_1 в місті Дніпропетровськ по проспекту Калініна керував автомобілем „Mitsubishi, реєстраційний номер BE 4999 AM, проїхав залізничний переїзд в другому ряді перед яким відсутня дорожня розмітка та дорожній знак, чим порушив вимоги правил п.20.4 вищевказаних Правил.

Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП винесена постанова від 31 серпня 2010 р., якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до Закону України „Про дорожній рух, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. за №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст.14 Закону України „Про дорожній рух, учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання' законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 заперечував проти порушення вимог п.20.4 Правил дорожнього руху України, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої ч повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За таких обставин справи, постанова про адміністративне правопорушення, у звязку з недотриманням зазначених принципів правомірної адміністративної поведінки, підлягає скасуванню і справа направляється на новий розгляд до органу (посадової особи), що її постановив, оскільки не були зясовані обставини, які мають значення для справи, а саме наявність доказів, які спростовують твердження позивача про не вчинення ним правопорушення.

Юрисдикція щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не покладена на суди (п.З ч,2 ст.17 КАС України).

Керуючись ст.ст. 2, 7,11,158-163,167,171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову, серія АЕ №384116 від 31 серпня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч,2 ст.123 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати противоправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити

на новий розгляд.

Постанова є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.В. Серебрякова