Справа № 336/980/17(2-а/336/118/2017)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 рокусправа № 336/980/17(2-а/336/118/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку його пенсії із застосуванням показника cередньої заробітної плати по Україні за 2009 рік; зобовязання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.02.2017 року відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати з 07.02.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум; стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 13.09.2010 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії продовжував працювати та працює по теперішній час. 18 січня 2017 року йому було призначено пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 7 лютого 2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії. Листом № 94/С-1 від 09.02.2017 року УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя надало відповідь, що позивач отримує пенсію за вислугу років передбачену Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, при розрахунку його пенсії застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік. При переведенні на інший вид пенсії буде враховуватися заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тобто за 2009 рік ( стаття 45 Закону України

«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»), тож переведення на пенсію за віком недоцільний. З вказаною відповіддю відповідача позивач погодився та звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік. Зобовязано відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.02.2017 року відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати з 07.02.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне зясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачу вже була призначена пенсія за вислугу років згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), розмір якої визначено на підставі статей 27, 28 цього Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Відповідно до частини 2 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Таким чином, правові підстави для призначення пенсії за віком відсутні, оскільки позивачу вже було призначено пенсію, розраховану згідно з нормами Закону № 1058.

Заява позивача про призначення пенсії подана не за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1, тому була зареєстрована як звернення у відповідності до статті 5 Закону України «Про звернення громадян», на яку було надано відповідь у визначені законодавством строки.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що з 13 вересня 2010 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримував пенсію за вислугу років відповідно до статі 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як ІТС з технічного обслуговування, ремонту та діагностиці авіаційної техніки. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

12 вересня 2015 року позивачу виповнилось 60 років та він отримав право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

Відповідно до матеріалів справи 18.01.2017 року позивачу призначена пенсія за віком.

07.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії за віком у відповідності до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

Листом від 09.02.2017 року відповідач повідомив, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 13.09.2010 року та отримує пенсію за вислугу років розмір якої з 01.02.2017 року склав 2169, 66 грн.

Також у вказаному листі відповідачем розяснено, що якщо позивач бажає перейти на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком, при переведенні на інший вид пенсії буде враховуватися заробітна плата із застосуванням показника середньої плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме за 2009 рік 1650, 43 грн., тож переведення на пенсію за віком недоцільний.

Відповідачем при переведенні позивача з пенсії за вислугою років на пенсію за віком зроблено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України на 2009 рік.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV) визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

В пункті 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» серед іншого зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Відповідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про освіту» та «Про позашкільну освіту» передбачене право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за відповідним переліком.

Відповідно до матеріалів справи, з витребуваної від Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя судом апеляційної інстанції пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що позивачу була призначена та з 2010 року виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно розпорядження №811983 від 30.01.2017 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Зважаючи на викладене, дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії, тобто з 2014-2016 роки є протиправними.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Між позивачем та Адвокатським обєднанням «Довіра» було укладено договір №64/ш про надання правової допомоги від 07.02.2017, до матеріалів справи долучено доручення на підставі договору №64/ш про надання правової допомоги від 07.02.2017, розрахунок витрат на правову допомогу, квитанції до прибуткових касових ордерів, які свідчать про сплату позивачу на користь Адвокатського обєднання «Довіра» грошових коштів у сумі 1500грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (у редакції, чинній на момент здійснення судами розподілу судових витрат) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в місячному розмірі з 01 січня - 1600,00 гривень.

Станом на 2017 рік граничний розмір витрат на правову допомогу складає не більше 640 грн. (40% х 1600,00грн.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції приймав участь у судових засіданнях: 22.03.2017, яке тривало 32 хвилини; 30.03.2017, яке тривало 3 години 36 хвилин, згідно із журналом судового засідання. (а.с.40-41, 50- 51) Загальний час участі у судових засіданнях представника позивача становить 04 години 08 хвилин.

Витрати позивача на правову допомогу у даній справі в розмірі 1500 грн. документально підтверджені.

Таким чином, враховуючи затрати часу на участь у судових засіданнях представника позивача за договором та положення статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу в межах заявленої позивачем та документально підтвердженої суми - 1500 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2017 року у справі № 336/980/17 (2-а/336/118/2017) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, відповідно до статті 212 КАС України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко