Справа № 462/533/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9548/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції з вимогами про визнання дій командира взводу №1 роти батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 протиправними, скасування постанови серія АР №557007 від 21.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача та закриття у ній провадження.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2017 задоволено позов. Скасовано постанову серії АР №557007 від 21.01.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та накладення на нього штрафу в сумі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 1КУпАП.

З таким рішенням не погодилось Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП та подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на її винесення за безпідставністю, необґрунтованістю та з порушенням чинного законодавства, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, в якому відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно скасував постанову, взявши до уваги доводи тільки позивача, без проведення належного, глибинного, повного, обєктивного та всебічного розгляду справи, застосувавши спрощений поверхневий підхід, не надавши оцінці відеоматеріалам.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557007 від 21.01.2017 ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн у звязку з скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що 21 січня 2017 року о 09:30 год. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1, здійснив на вул. Київська, 5 у м. Львові зупинку ближче 30 м до дорожнього знаку 5.35 "Пішохідний перехід", а саме - 0 метрів, а також не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила пп. 2.1. "ґ" Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Вказане правопорушення було виявлено інспектором патрульної поліції ОСОБА_5, яким винесено оскаржувану постанову.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем суду доказів не вбачається, що він 21.01.2017 був притягнутий до адміністративної відповідальності щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. У свою чергу відповідач не надав доказів правомірності своїх дій відносно позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Отже, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 21.01.2017 о 9:30 год., керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1, здійснив на вул. Київська, 5 у м. Львові зупинку ближче 30 м до пішохідного переходу та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила пп. 2.1. "ґ" ПДР та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 передбачено винесення постанови за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 21.2. статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV встановлю, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписи частини 2 статті 283 КУпАП визначають обовязкові вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Досліджуючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557007 від 21.01.2017, суд апеляційної інстанції зазначає, що така не в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а саме: в ній викладено опис обставин, зокрема про те, що позивач здійснив зупинку ближче 30 м до пішохідного переходу, а саме 0 м, однак не зазначено нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Також в постанові серії АР № 557007 не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а тому представлений відповідачем відеозапис судом не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ.

Крім того, в постанові серії АР № 557007 не зазначено порядок сплати накладеного штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Вказана постанова не містить вказівку про порядок і строк її оскарження.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено фактичних даних вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху чи причетності до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого у нього не було підстав здійснювати контроль щодо наявності у позивача полісу (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак і не довів правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 906432, з якої вбачається, що власником транспортного засобу Volkswagen Transporter , номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_6. А як вбачається з копії Поліса №АІ /9897432 обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів власником транспортного засобу Volkswagen Transporter , номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_7, яким укладено договір страхування 20.07.2016, тобто на час спірних правовідносин даний транспортний засіб був забезпечений. У своїх поясненнях позивач стверджував, що у нього на момент винесення постанови був страховий поліс, однак, перебуваючи у стресі, він відразу не міг його знайти в авто.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що у відповідача на час зупинки ОСОБА_2 21.01.2017 та винесення оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557007 від 21.01.2017 не було правових підстав для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було повно і правильно встановлено фактичні обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року у справі № 462/533/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10

Повний текст виготовлено 27.09.2017р.