Справа № 806/2339/17
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Житомир справа № 806/2339/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чернової Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 року,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати неправомірними дії (бездіяльність) Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 04.08.2017; зобов'язати відповідачів надати йому повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04.08.2017 звернувся до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції із запитом про надання інформації, однак відповідач не надає повну та достовірну інформацію на звернення, чим, на думку позивача, проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян".

Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно письмових заперечень просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що звернення ОСОБА_1 розглянуто відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", позивача поінформовано про результати розгляду листом від 31.08.2017 № Б-108/42-05/01-2017.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2017 ОСОБА_2 сформовано та направлено до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звернення наступного змісту: "ГУ НП в Житомирській області та суб'єкт владних повноважень - начальник кримінальної поліції Житомирський області Дзиганський Р.Р. збирають відносно мене - інваліда війни 2 групи та ліквідатора аварії на ЧАЕС 1 категорії (копія запиту до невідомого мені ОСМД від 20 липня 2017 року додається). Прошу провести перевірку та сповістити що таке ОСМД в запиті державного діяча Дзиганського Р.Р.?" Прошу провести перевірку та сповістити чи були підлеглі начальника кримінальної поліції Житомирській області Дзиганського Р.Р. у відрядженні 30 серпня 2016 року в селі Медвин, Богуславського району Київської області".

Звернення позивача надійшло до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 15.08.2017 та зареєстроване за вх. №Б-108.

Листом від 31.08.2017 за вих. №Б-108/42-05/01-2017 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомлено ОСОБА_1 за місцем проживання (АДРЕСА_1), що його звернення розглянуто та викладені ним обставини щодо недотримання Дзиганським Р.Р. його прав і свобод не знайшли фактичного підтвердження. Водночас роз'яснено, що ОСМД, ОСББ чи ТСББ - неприбуткова юридична особа, створена власниками житлових приміщень для спільного користування, утримання та управління своїм будинком та прибудинковою територією, а також для юридичного оформлення їхніх майнових прав на будинок та прибудинкову територію. ОСМД "Теплий стан" створено власниками житлових та нежитлових приміщень, в т.ч. житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, запит до якого направлено з метою встановлення фактичної адреси проживання та надання відповіді ОСОБА_1 Що стосується питання в частині факту виїзду працівників у відрядження, то воно не підлягає розгляду відповідно до ст.8 Закону України "Про звернення громадян", оскільки вже було вирішено по суті.

Вважаючи, що відповідач не надає повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 та посилаючись на невиконання ним вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

У статті 40 Основного Закону проголошено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі також Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що запит позивача від 04.08.2017 є зверненням у розумінні Закону України "Про звернення громадян", на що також звертає увагу позивач, стверджуючи, що при розгляді запиту не було дотримано вимог вказаного Закону.

Згідно ст.15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що звернення позивача було розглянуто у межах місячного терміну, встановленого ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян".

Крім того, виходячи із змісту відповіді на звернення ОСОБА_1 (від 31.08.2017 №Б-108/42-05/01-2017), останньому було надано відповіді на всі його питання, поставлені в запиті від 04.08.2017, звернення розглянуто об'єктивно, всебічно та у відповідності до вимог ст.ст.15,19 Закону № 393/96-ВР.

Також за результатами проведеної перевірки згідно звернення ОСОБА_1 від 04.08.2017, висновком від 31.08.2017, затвердженим начальником Житомирського управління ДВБ НП України, встановлено відсутність неправомірних дій Дзиганського Р.Р. по відношенню до позивача, інформація про що знайшла своє відображення у відповіді №Б-108/42-05/01-2017.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у межах повноважень, наданих чинним законодавством та Законом України "Про звернення громадян", а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, безпідставною є вимога позивача визнати неправомірними дії щодо ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 04.08.2017 та зобов'язання надати інформацію на звернення, такого суб'єкту владних повноважень як Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України, оскільки звернення було адресовано та розглянуто Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 року відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Чернова