Справа № 570/1334/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко С.М.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 570/1334/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

Капустинського М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "13" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора батальйону №3 Управління Патрульної поліції у м. Львові ДПП лейтенанта поліції Саджениця Ігоря Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови серії АР№ 667644 від 24.03.2017 року

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Інспектора батальйону №3 Управління Патрульної поліції у м. Львові ДПП лейтенант поліції Саджениця Ігора Васильовича у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР№ 667644 від 24.03.2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП винесено неправомірно та з порушенням вимог закону, а тому вона підлягає до скасування.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.06.2017 р. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивача зазначає, що під час перетину суцільної дорожньої лінії він не порушував правил дорожнього руху, оскільки здійснював обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год, а вказаний обгін дозволений правилами дорожнього руху. Крім того зазначає, що інспектором поліції було порушено порядок прийняття оскаржуваної постанови.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора батальйону №3 Управління Патрульної поліції у м. Львові ДПП лейтенанта поліції Саджениця Ігоря Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№ 667644 від 24.03.2017 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом, про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Виходячи з аналізу вказаних норм, колегія суддів робить висновок, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.г п.14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Крім того, згідно з п.1.1 Розділ 34 "Дорожня Розмітка" вказаних правил (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 (суцільна лінія) і 1.3 перетинати забороняється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно п. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2017 року о 16:40 ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом RENAULT SANDERO д.н.з. НОМЕР_1, на автодорозі М-06 Київ-Чоп 512км + 900 метрів на дорозі, що має по одній смузі руху в кожному напрямку перетнув суцільну лінію дорожньої смуги та здійснив рух по смузі зустрічного руху транспорту, чим порушив 11.3 ПДР.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує факт перетинання ним суцільної лінії дорожньої смуги під час керування транспортним засобом, проте вказує що здійснював обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався із швидкістю менше 30 км/год, а вказаний обгід дозволений ПДР.

Натомість, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не було надано суду будь-яких належних доказів наявності умов, які відповідно до вказаних норм дозволяють у виняткових випадках перетин лінії 1.1.

Таким чином, враховуючи, що позивач перетнувши суцільну лінію, перетин якої за загальним правилом заборонений та здійснив обгін транспортного засобу (що він не заперечував в судовому засіданні), колегія суддів приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП є правомірним, а відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "13" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Б.С. Моніч

М.М. Капустинський