Справа № 807/1340/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1340/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Кубічек Н.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пупена Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про скасування наказу та звільнення з військової служби, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), згідно якої просить суд скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1026 від 25.08.2016 року «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016 року» та зобов`язати Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) невідкладно звільнити старшого лейтенанта ОСОБА_1 з військової служби за місцем знаходження військової частини пп НОМЕР_1 м.Мукачево.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 було призначено службове розслідування наказом №1002 від 19.08.2016 н.п. Калинове по факту самовільного залишення військової частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 . Проведення службового розслідування було доручено майору медичної служби ОСОБА_2 . За результатами даного розслідування 25.08.2016 року виданий наказ командира в/ч пп НОМЕР_1 №1026 від 25.08.2016, в якому встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 порушив статті 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтю 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, в зв`язку з чим, накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»; матеріали службового розслідування направлені військовому прокурору Покровського гарнізону Донецької області.

Крім цього, позивач у своїй позовній заяві посилається також на те, що Наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 06.06.2016 року №131 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було звільнено у запас за п."б" ч.8 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" за станом здоров`я, а отже у відповідача не було жодних правових підстав для проведення службового розслідування.

Позивач вважає результати службового розслідування неправомірними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства; причини та умови, які сприяли даному правопорушенню, а також обставини, які пом`якшують вину ст. лейтенанта ОСОБА_1 необ`єктивними та неповними, а відтак такий наказ про проведення службового розслідування просить скасувати. Також позивач просить суд зобов`язати відповідача звільнити останнього із військової служби за станом здоров`я.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що згідно з наказом командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 25.08.2016 року №1026 в ході проведення службового розслідування було повністю підтверджено саме факт наявності в діях Позивача складу дисциплінарного правопорушення, а також ознак кримінального правопорушення, за яким, командир, в рамках наданих йому повноважень, у встановленому законом порядку, оголосив позивачу дисциплінарне стягнення "сувора догана", а також наказав передати копії матеріалів до військової прокуратури для прийняття останньою правового рішення. Крім цього, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що станом на день розгляду даної справи в судовому засіданні позивачем не вчинено жодних дій для передачі майна, а натомість всіма силами і засобами намагався уникнути вказаного прийому-здачі. Крім цього, відповідач також зазначила, що Позивач є матеріально відповідальною особою, що мав у розпорядженні певні матеріальні цінності, а також не подавав на адресу командування жодного рапорту щодо його звільнення із військової служби.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, Командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 наказом №1002 від 19.08.2016 року було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення військової служби ОСОБА_1 (а.с. 7).

Як визначено пунктами 4, 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, встановлено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, а також щодо позовної вимоги позивача щодо скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1026 від 25.08.2016 року «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016 року», суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну накладаються дисциплінарні стягнення.
Згідно статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Згідно з пунктом 1.5. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 (зі змінами) (далі Інструкція) службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його проведення.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.

Згідно з пунктом 1.7. вказаної Інструкції до участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах.

Таким чином, вказаним нормативним документом чітко визначено, що особа, яка проводить службове розслідування, не повинна на момент його проведення перебувати у підлеглості особи, чиє правопорушення розслідується.

Правомірність призначення проведення службового розслідування майору медичної служби ОСОБА_2 підтверджується письмовим наказом командира від 18.08.2016 року № 182, згідно з яким він виконував обов`язки начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 і таким чином станом на день проведення службового розслідування, був начальником щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 як за посадою, так і за званням, відповідно до пунктів 28, 29, 60 Закону України про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (а.с. 37).

Позивачем невірно трактується залучення у якості свідків в службовому розслідуванні підлеглих осіб та саме проведення службового розслідування як тотожне, оскільки вищевказаною Інструкцією про проведення службових розслідувань таких обмежень, щодо свідків не передбачено. Вказані у матеріалах особи розслідування не проводили, а лише давали пояснення з приводу даного факту, у відповідності з вимогами Інструкції (а.с. 63, 65-66). Таким чином, твердження Позивача щодо неправомірності залучення вказаних у розслідувані свідків суд вважає безпідставним, оскільки, їх упередженість не підтверджено наявними у справі доказами.

Відповідно до пункту 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Як вбачається із матеріалів службового розслідування, старший лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив межі військової частини, жодного рапорту зі скаргами або іншими поясненнями чи посилання на об`єктивні чи суб`єктивні причини від нього до командування не надходило, що також не заперечувалось позивачем та представником відповідача в судовому засіданні. Під час проведення службового розслідування він так і не з`явився, таким чином не надавши пояснень і зробивши неможливим проведення з ним бесіди.

Таким чином, згідно з наказом командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 25.08.2016 року №1026 в ході проведення службового розслідування було підтверджено факт наявності в діях Позивача складу дисциплінарного правопорушення, а також ознак кримінального правопорушення, за яким, командир, в рамках наданих йому повноважень, у встановленому законом порядку, оголосив позивачу дисциплінарне стягнення "сувора догана", а також наказав передати копії матеріалів до військової прокуратури для прийняття останньою правового рішення (а.с. 67-68).

Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а відтак проведення службового розслідування за порушення дисципліни було необхідним заходом для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1026 від 25.08.2016 року «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016 року», суд приходить до переконання що в задоволенні такої слід відмовити, оскільки вказаний Наказ прийнятий за наслідками службового розслідування та складеного акту службового розслідування у межах повноважень відповідача(а.с. 60-61).

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) невідкладно звільнити старшого лейтенанта ОСОБА_1 з військової служби за місцем знаходження військової частини пп НОМЕР_1 м.Мукачево, суд зазначає наступне.

Прийняття, проходження та звільнення із військової служби затверджене Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України » від 10.12.2008 року.

У відповідності до вимог вищезазначеного Положення, командування військової частини направило подання за підпорядкованістю належним чином оформлених документів старшого лейтенанта ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб до вищого командування на звільнення з військової служби.

У зв`язку з перебуванням всіх основних засобів і сил у районі виконання завдань за призначенням військової частини польова пошта НОМЕР_1 в населеному пункті Калинове Донецької області старший лейтенант ОСОБА_1 , був правомірно відряджений для підготовки здачі справ та посади. Таким чином, з боку військової частини порушень рекомендацій режиму чи перевищення допустимих навантажень на старшого лейтенанта ОСОБА_1 не здійснювалося. Документу, що забороняв би Позивачу перебувати у відрядженнях ним не було надано та вказані дії ним не оскаржувались, що також було підтверджено позивачем в ході судового розгляду даної адміністративної справи.

З метою повного, всебічно і об`єктивного розгляду даної адміністративної справи судом були допитані в якості свідків співслуживці ОСОБА_1 .

Так, в ході розгляду даної справи судом було допитано в якості свідка майора медичної служби ОСОБА_2 , який пояснив, що останній не був підлеглим ОСОБА_1 і на час проведення службового розслідування згідно наказу від 18.08.2016 року №182 був призначений т.в.о начальника медичної служби і перебував в зоні проведення АТО.

Також, ОСОБА_2 було повідомлено суд, що йому не було відомо у який спосіб до Позивача було доведено наказ про звільнення із займаної посади та необхідність здачі прийому посади та матеріальних цінностей, однак позивачем було здано лише зброю.

Свідком ОСОБА_3 , було надано пояснення, що йому було відомо, що ОСОБА_1 має здати посаду, а капітан медичної служби ОСОБА_4 повинна прийняти таку посаду.

Також в якості свідка судом було допитано ОСОБА_5 , яка поснила, що їй було відомо та така була присутня при цьому, як підполковником ОСОБА_6 було доведено до відома ст.. лейтенанту ОСОБА_1 та капітану ОСОБА_4 в усній формі про необхідність здачі та прийняття посади.

В наступних судових засіданнях судом було допитано як свідка капітана медичної служби ОСОБА_4 , яка пояснила що наказ про необхідність здачі посади їй та позивачу було доведено до відома підполковником ОСОБА_6 , після чого вони разом відбули в зону проведення АТО для прийняття - здачі посади та матеріальних цінностей, однак ОСОБА_7 таку посаду не здав станом на день розгляду даної адміністративної посади, тобто станом на 27.09.2017 року.

Свідок підполковник ОСОБА_6 в судовому засіданні 27.09.2017 року пояснив, що полковник ОСОБА_8 начальник штабу перший заступник командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 доповів, що ст..лейтенанту ОСОБА_1 необхідно прибути в зону АТО для здачі посади. Наказ про відрядження в зону проведення АТО ОСОБА_1 доводився до відома в усній формі, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

Після отримання наказу на звільнення Позивача, наказом №163 від 25.07.2016 року у передбачений законом спосіб командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 Позивачу було надано розумний 5-ти денний термін для здачі справ та посади, що передбачає наявність у нього підзвітного майна, однак Позивач не здійснив жодних дій для передачі майна.

Відповідно до п.63 Розділу 2 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що Командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). Новопризначеного командира підрозділу (начальника) відрекомендовує особовому складові підрозділу старший командир. При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля). Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців. Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Як було встановлено судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи та наданого представником відповідача акту, посаду ОСОБА_1 було передано ординатору госпітального відділення капітану медичної служби ОСОБА_4 комісією, оскільки позивач ухилявся від проведення інвентаризації та здачі посади у належний спосіб

Відповідно до п.233 Розділу XII Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
На виконання вимог вищезазначеного пункту Положення, судом в ході судового розгляду було з`ясовано у позивача чи останній звертався до командування із рапортом про виключення останнього і списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Однак, позивачем було пояснено, що із вказаним рапортом не звертався і посаду не здавав.

Зважаючи на викладену обставину, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога позивачем щодо зобов`язання відповідача невідкладно звільнити старшого лейтенанта ОСОБА_1 з військової служби за місцем знаходження військової частини пп НОМЕР_1 м.Мукачево є передчасною, не обґрунтованою, а відтак такою, що задоволенню не підлягає.

Окрім наведеного вище, при вирішенні даної справи по суті, судом враховуються заперечення відповідача, якими спростовуються обґрунтування позовних вимог позивача щодо визнання протиправним і скасування спірного наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1026 від 25.08.2016 року «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016 року», оскільки по суті спірне рішення про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (Дисциплінарного статуту ЗС України), з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом. На думку суду вказане спірне рішення є адекватним до вчиненого позивачем проступку.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов`язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем не зроблено.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем по даній справі правомірність своїх рішень та дій підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача по даній справі, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167, КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про скасування наказу та звільнення з військової служби - відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяМ.М. Луцович