Справа № 642/4411/17
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/4411/17
Провадження № 2-а/642/450/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Гримайло А.М., при секретарі Сорокіній Ю.В., розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліціїм.Харкова про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд -

В С Т А Н О В И В :

04.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП в м. Харкові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №395054 від 19.08.2017 року, складену за ч.2 ст.122 КУпАП про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19.01.2017р. рухаючись вул. Московський проспект з боку центра міста, та виконуючи поворот на вул. ОСОБА_2, вишукувався у крайню ліву смугу з виїздом на трамвайну колію. Після здійснення повороту позивача було зупинено співробітником патрульної поліції і було повідомлено, що мною, було порушено вимоги п.8.4 г та п.11.8 ПДР України, а саме вимоги дорожнього знаку 5.16, в свою чергу ОСОБА_1 висловив незгоду з твердженням працівника поліції, тому що встановлений знак не відповідає знаку 5.16 вигляд якого встановлено правилами дорожнього руху та ДСТУ 4100 зображення цього знаку чітко регламентовано, а чому встановлений знак є різновидом знаку саме 5.16, а не різновидом іншого знаку працівник дорожньої поліції пояснити не зміг. Також позивачем було зауважено, що межа полоси при застосуванні знаків які регламентують напрямки руху по смузі, обмежуються дорожньою розміткою 1.11 як це передбачено п.7.2.11 п.7.2.11.1 п.7.14.3 ДСТУ 2587:2010, а в даному випадку з лівого боку така розмітка не нанесена, але перед поворотом ширина смуги для здійснення повороту на ліво обумовлена горизонтальною розміткою 1.12 (позначення місця зупинки ДТЗ (стоп лінія), зображення якої винесено на трамвайну колію. Відповідно до п.7.2.12 ДСТУ 2587:2010 Розмітку за номером 1.12 (стоп-лінія) застосовують в місцях, де рух регулюється світлофором згідно з ДСТУ 4092, та перед залізничними переїздами. Стоп-лінія повинна бути нанесена на місці зупинки ДТЗ. Слід також зауважити, що застосування дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія) для рельсових транспортних засобів жодним чином не передбачається. Адже застосування дорожньої розмітки також допускає виїзд на трамвайну колію для здійснення повороту на ліво на вказаному перехресті.

Крім того заперечення, інспектором патрульної служби м. Харкова Бородавкою Дмитром Сергійовичем не були розглянуті, а відразу почалося оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення. Постанова була оформлена до того як позивач з співробітником поліції оглядали дорожній знак та дорожню розмітку, адже постанова була оформлена без розгляду доводів та зауважень позивача.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує її права, просить постанову скасувати, оскільки вона не порушувала ПДР України, а постанову інспектор виносив з порушенням вимог чинного законодавства.

В судове засідання позивач не зявився, надавши телефоном інформацію про неможливість зявитися з проханням розглядати справу без його участі та ззадовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача УПП в м. Харкові в судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У звязку з чим, суд, відповідно до ст.122 ч.4 КАСУ, розглянув в порядку письмового провадження матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором УПП у м. Харкова було винесено постанову серії АР № 395054 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП та із визначенням адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи, суду не надано доказів скоєння позивачем правопорушення, відображеного у постанові від 19.08.2017 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Судом встановлено, що позивача було зупинено інспектором поліції, а відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, а за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Під час судового розгляду суду позивачем надані докази, які спростовують доводи відповідача, в той же час, відповідач, будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій суду не надав.

Крім того, за змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП. Також, зазначено, що словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вказує на місцезнаходження органу, у повноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст.258 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що протокол не складається, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 заперечув щодо порушення вимог ПДР України під час зупинки та складання постанови, а доказів на спростування зазначеного відповідачем до суду не надано.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2017 року про притягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

З врахуванням встановлених обставин у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 08 квітня 2015 року N 3-рп/2015 суд вважає за необхідне зазначити про оскарження вказаного судового рішення в загальному порядку, визначеному КАС України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст.87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283,284, 293 КУПАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Харкова про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 395054 від 19.08.2017р., якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.М.Гримайло