Справа № 826/25501/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2017 року № 826/25501/15

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого заступника Генерального прокурора України, Першого заступника Головного військового прокурора, Генерального прокурора України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Першого заступника Генерального прокурора України (далі - Відповідач 1), Першого заступника Головного військового прокурора (далі - Відповідач 2), Генерального прокурора України (далі - Відповідач 3), в якому,з урахуванням змінених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати положення наказу Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 року №1667ц в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за жовтень 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. щодо не включення ОСОБА_1 до списків працівників, які мали право на виплату у жовтні надбавки до посадових окладів у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці;

- зобов'язати Генерального прокурора України виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця за жовтень 2015 року у вигляді премії.

В обґрунтування позову зазначив, що Наказом Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 року №1667ц позивача позбавлено премії за жовтень 2015 року.

Вказаний наказ в частині позбавлення премії Позивач вважає необґрунтованим та незаконним, оскільки в цій частині він є немотивованим та винесеним у порушення вимог діючого законодавства України.

У позовній заяві зазначено, що згідно з Наказом Генерального прокурора України від 16.10.2015 року №471-вк позивача звільнено з посади прокурора відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури та зараховано у розпорядження Генерального прокурора України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

Згідно рапорту Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г., погодженого із заступником Генерального прокурора України - Головним військовим прокурором Матіосом А.В. від 19.10.2015 року Позивачу за несумлінне виконання службових обов'язків та погіршення якості роботи було вирішено не виплачувати премію за жовтень 2015 року.

Вказане питання, згідно цього рапорту, як вказує позивач, обговорено на службовій нараді у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України 19.10.2015 року.

Однак, як зазначає ОСОБА_1, 19.10.2015 року ніякої наради не проводилось взагалі, відповідний протокол наради не складався, на неї позивача не запрошували, пояснення в нього не відбирали, а рішення про невиплату премії до позивача доведено не було.

Вважає, що було порушено процедуру позбавлення премії у жовтні 2015 року.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що у вищевказаному рапорті не розкрито суть формулювання «погіршення якості роботи» Позивача, не наведено конкретних недоліків у роботі позивача, тому, на думку останнього, складений рапорт є немотивованим.

Крім того, позивач вважає, що положення оскаржуваного ним наказу Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 року №1667ц в частині позбавлення його премії за жовтень 2015 року є також не мотивованими.

Також, позивач вказує, що раніше він премій не позбавлявся, розмір останніх йому не зменшувався, зауважень керівництва не отримував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, рішення про невиплату премії в повному об'ємі є, на думку позивача, несправедливим та не обґрунтованим, що свідчить про упереджений підхід керівництва до нього.

Вважає, що позбавлення премії у жовтні 2015 року є способом розправи з позивачем незаконним процесуальним шляхом через зайняту ним принципову позицію, як процесуального керівника у кримінальному провадженні за фактом перешкоджання проведенню акцій протесту у м. Києві у грудні 2013 - лютому 2014 років за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ст.. 340; ст.. 340 КК України.

Позивач вказує на те, що після його звільнення 16.10.2015 року та зарахування у розпорядження Генерального прокурора України, лише останнім або за його дорученням могли вчинятися всі подальші дії та прийматись у їх розвиток рішення щодо позивача. Таке розпорядження або доручення, як зазначає позивач, відсутнє.

Крім того, у позовній заяві вказано, що в порушення вимог законодавства, його не було включено до списків працівників Головної військової прокуратури України, які у жовтні 2015 року працювали з відомостями, що становлять державну таємницю, та яким встановлено відповідну надбавку до посадових окладів у зв'язку з роботою в умовах режимних обмежень.

В той час, коли позивачем у жовтні 2015 року тричі (01.10.2015 року, 02.10.2015 року та 05.10.2015 року) велась така робота в РСЧ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з документами, що мають ступінь секретності «Цілком таємно».

Тобто, як вказує позивач, у жовтні 2015 року він мав право на отримання надбавки до посадового окладу у розмірі 15%.

Не включення до списків працівників Головної військової прокуратури України, які працювали з відомостями, що становлять державну таємницю у жовтні 2015 року позивач вважає протиправною бездіяльністю Першого заступника Головного військового прокурора.

При цьому, у позові зазначено, що вказане порушення було усунено відповідачем та у грудні 2015 року виплачено зазначену надбавку, однак, як стверджує позивач, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача та несвоєчасного включення позивача до цих списків, було порушено право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Також, позивач зазначає, що за час роботи в органах прокуратури з 2002 року, він зарекомендував себе позитивно, що завжди відмічалось керівництвом, позивач неодноразово заохочувався Генеральним прокурором України, має відомчу освітню підготовку для роботи в органах прокуратури України та за результатами чергової атестації в Генеральній прокуратурі України у травні 2015 року отримав схвальний висновок про відповідність займаній посаді.

Просив суд задовольнити змінені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2015 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

27.01.2016 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 із зміненими позовними вимогами, яка була прийнята судом.

Під час розгляду справи позивач змінені позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві.

Представники відповідачів під час розгляду справи позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили у їх задоволенні відмовити, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову.

В судовому засіданні за згодою позивача, представників відповідачів ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до норм ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно з пп. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» надати право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Відповідно до Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року №84 (який застосовувався на момент спірних правовідносин; далі - Положення) преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці. (п. 1.3)

Пунктами 1.4. - 1.5. Положення передбачено, що премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня, ректора Національної академії прокуратури України. Розмір премій визначається відповідно до об'єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Згідно з п. 1.8. Положення у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується.

Крім того, пунктом 3 Положення визначено порядок преміювання працівників, зокрема: підпунктом 3.3. Положення передбачено, що у разі неналежного виконання працівниками службових обов'язків, що спричиняє невиплату премії або виплату в меншому розмірі, керівники структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, прокуратур обласного рівня та міжміськрайпрокурори складають мотивований рапорт, у якому зазначають відсоток, на який зменшується премія. Рішення про невиплату премії або виплату в меншому розмірі узгоджуються з відповідними заступниками Генерального прокурора України, прокурорами обласного рівня, ректором Національної академії прокуратури України, доводяться до відома працівників і до 18 числа кожного місяця передаються до кадрових підрозділів.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що підполковник юстиції ОСОБА_1 з вересня 2002 року перебував на різних посадах у органах прокуратури.

У відповідності до наданої суду копії Наказу №132-вк від 29.04.2015 року Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Головної військової прокуратури України та призначено на посаду старшого прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури України, а також встановлено посадовий оклад згідно зі штатним розписом та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом Генеральної прокуратури України від 16.10.2015 року №471-вк підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури України та зараховано у розпорядження Генерального прокурора України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

З копії Протоколу оперативної наради у заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора від 16.10.2015 року вбачається, що на оперативній нараді було розглянуто питання щодо підсумків роботи органів військової прокуратури за 9 місяців 2015 року, проблемні питання прокурорсько - слідчої діяльності та заходи щодо підвищення її ефективності, у тому числі, розглядалося питання в частині не усунення недоліків при виконанні службових обов'язків окремими прокурорами відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури України (ОСОБА_1 тощо).

Крім того, зі змісту вищевказаного протоколу оперативної наради вбачається, що прокурором ОСОБА_1 понад шість місяців не прийнято рішення у чотирьох провадження. Через незнання ним матеріалів кримінального провадження щодо перешкоджання проведенню акцій протесту у м. Києві у грудні 2013-лютому 2014 років шляхом використання військ, останній не виявився спроможнім погодити підозру особі, якою вчинено особливо тяжкий злочин. Суттєві зауваження викликає стан виконання ним службових обов'язків і в інших кримінальних справах.

За результатами оперативної наради вирішено: п. 3 «заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури ОСОБА_1, водночас враховуючи, що він виявив бажання звільнитися з органів прокуратури обмежитися обговоренням…. п. 5 …керівникам структурних підрозділів Головної військової прокуратури в термін до 19.10.2015 року надати пропозиції щодо преміювання підлеглих працівників…тощо».

Згідно з наданої суду копії Рапорту Заступника Головного військового прокурора від 16.10.2015 року Першому заступнику Головного військового прокурора Жербицькому В.Г., Заступник Головного військового прокурора просив за несумлінне виконання службових обов'язків та погіршення якості роботи, премію прокурорам відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виплачувати.

З рапорту Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. від 19.10.2015 року Генеральному прокурору України ОСОБА_4, заступник Головного військового прокурора просив за несумлінне виконання службових обов'язків та погіршення якості роботи, премію прокурорам відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виплачувати.

Також, згідно рапорту, вказане питання щодо преміювання працівників обговорено на службовій нараді у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України 19 жовтня 2015 року.

Пунктом 1 наказу Генерального прокурора України від 27.02.2015 року №17 «Про надання права підпису» надано право підпису наказів щодо преміювання працівників органів прокуратури, які належать до номенклатури Генерального прокурора України, заступнику Генерального прокурора України згідно з розподілом обов'язків між керівництвом Генеральної прокуратури України.

Згідно з п. 1.2. наказу Генерального прокурора України від 15.09.2015 року №213 «Про розподіл обов'язків між керівництвом Генеральної прокуратури України» перший заступник Генерального прокурора України ОСОБА_5 відповідає за стан організації роботи управління планово - фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту.

У відповідності до наданої суду копії Наказу №1667ц від 22.10.2015 року Генеральної прокуратури України, наказано не виплачувати премію за жовтень 2015 року ОСОБА_1.

3 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_4 з рапортом відповідно до якого просив провести перевірку обґрунтованості позбавлення його у жовтні 2015 року премії, а також надбавки до посадового окладу у зв'язку з роботою в умовах режимних обмежень. Вказаний рапорт ОСОБА_1 було отримано уповноваженою особою Генеральної прокуратури України 04.11.2015 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

З копії рапорту від 20.11.2015 року вбачається, що у Департаменті кадрової роботи Генеральної прокуратури України перебувало вищевказане звернення ОСОБА_1, у зв'язку з чим витребувані ґрунтовна інформація та копії документів: протокол оперативної наради від 16.10.2015 року, усі матеріали, які свідчать про неналежне виконання службових обов'язків ОСОБА_1 та стали предметом обговорення на вказаній оперативній нараді, а також копія протоколу наради від 19.10.2015 року, на якій обговорено питання щодо позбавлення ОСОБА_1 премії за жовтень 2015 року.

Вищевказані документи та обґрунтування позбавлення премії за жовтень 2015 року надійшли до Департаменту кадрової роботи Генеральної прокуратури України 24.11.2015 року за №10/3/2-3795 вх15.

Відповідно до рапорту Першого заступника Головного військового прокурора від 24.11.2015 року, останній звернувся до Генерального прокурора України з проханням виплатити надбавку за жовтень 2015 року ОСОБА_1, який працював з документами, що мають ступінь секретності «цілком таємно», у зв'язку з чим має право на встановлення надбавки до посадового окладу у розмірі відповідно 15%

З наданої суду копії Наказу №1841ц від 26.11.2015 року Генеральної прокуратури України «Про внесення змін до наказу Першого заступника Генерального прокурора від 26.10.2015 року №1675ц» вбачається, що внесено зміни до п. 1 наказу першого заступника Генерального прокурора України від 26 жовтня 2015 року №1675ц, встановлено надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 року у розмірі 15 відсотків ОСОБА_1.

Також, відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 25.01.2015 року №18-128вих-16, ОСОБА_1 встановлено надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 року у розмірі 15 відсотків та управлінням планово - фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України зазначену надбавку нараховано у грудні 2015 року та перераховано на рахунок ОСОБА_1, відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» 07.12.2015 року.

При цьому, у відповідності до копії Витягу з «Книги обліку протоколів оперативних нарад, проведених у керівництва Генеральної прокуратури України, Головного військового прокурора» - номенклатурна справа №10/5/2-25 (ведеться в електронному вигляді) розділ «Оперативні наради у першого заступника Головного військового прокурора проведені за 2015 рік» від 07.12.2015 року, у записі під №16 зазначено, що на оперативній нараді 19.10.2015 року розглянуто питання щодо преміювання працівників Головної військової прокуратури та прийнято рішення про преміювання усіх працівників, крім ОСОБА_1, ОСОБА_3, протокол не складався.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення щодо позбавлення Позивача премії у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у жовтні 2015 року відповідачами порушено строки його передачі до кадрових підрозділів, а саме: рапорт Головного військового прокурора Король В. з питання позбавлення премії ОСОБА_1 у жовтні 2015 року до Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. датований « 16» жовтня 2015 року, Першим заступником Головного військового прокурора Жербицьким В. на адресу Генерального прокурора України ОСОБА_4 рапорт з питання щодо позбавлення премії ОСОБА_1 за жовтень 2015 року складено 19 жовтня 2015 року, а наказ про не виплату премії за жовтень 2015 року Позивачу Першим заступником Генерального прокурора України ОСОБА_5 видано лише 22.10.2015 року, тобто відповідачами під час прийняття рішення щодо позбавлення премії за жовтень 2015 року ОСОБА_1 було порушено п.п. 3.3. Положення, відповідно до якого таке рішення повинно бути передано до кадрових підрозділів органів прокуратури до 18 числа кожного місяця, в даному випадку, до 18 жовтня 2015 року, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування положення наказу Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 року №1667 ц щодо позбавлення ОСОБА_1 премії за жовтень 2015 року та зобов'язання виплатити йому недоотримане грошове забезпечення у вигляді премії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 також зобов'язати Генеральну прокуратуру України нарахувати ОСОБА_1 премію за жовтень 2015 року з дотриманням вимог діючого законодавства України.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачами суду не надано доказів того, що Позивача у встановленому законодавством порядку було повідомлено про прийняте рішення щодо позбавлення його премії у жовтні 2015 року.

Між тим, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що відповідачами 19.10.2015 року не було проведено оперативної наради, на якій у тому числі обговорювалося питання щодо неналежного виконання ним своїх службових обов'язків, оскільки такі твердження ОСОБА_1 спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Стосовно підстав, з яких відповідачі прийшли до висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов'язків та погіршення якості роботи, суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення обставин, які стали підставою для позбавлення останнього премії у жовтні 2015 року не є предметом дослідження у межах розгляду даної адміністративної справи.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. щодо не включення ОСОБА_1 до списків працівників, які мали право на виплату у жовтні 2015 року надбавки до посадових окладів у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, суд приходить до висновку про відсутність факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, оскільки наказом першого заступника Генерального прокурора України від 1841ц «Про внесення змін до наказу першого заступника Генерального прокурора України від 26.10.2015 року №1675ц» внесено зміни до п. 1 наказу та встановлено ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 року у розмірі 15% та перераховано на рахунок позивача, відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» 07.12.2015 року, проти чого не заперечує позивач, тобто фактично порушене право ОСОБА_1 було поновлено Відповідачем, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не має.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, частково виконали покладені на них обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 94 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав про стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 року № 1667ц в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за жовтень 2015 року.

Зобов'язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити підполковнику юстиції ОСОБА_1 за жовтень 2015 року в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці у жовтні 2015 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур