Справа № 442/6255/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8075/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «Газда» добродія ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року Фермерське господарство «Газда» добродія ОСОБА_1 (далі позивач) звернулося із позовом до Дрогобицької міської ради (далі відповідач) в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати рішення сесії Дрогобицької міської ради від 08.07.2016 року за № 315, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га розташованої по вул. Самбірській (фруктовий сад), в м. Дрогобичі, Львівської області, з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993 року для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби та зобовязати відповідача винести рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано рішення сесії Дрогобицької міської ради від 08.07.2016 року за № 315, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га розташованої по вул. Самбірській (фруктовий сад), в м. Дрогобичі, Львівської області, з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993 року для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів місцевого самоврядування чи зазначати, яке конкретно рішення має бути прийняте. Крім того, відповідачем не допущено жодного порушення чинного законодавства, оскільки звернення позивача було розглянуто і рішення прийнято. При цьому, при прийнятті оскаржуваного рішення було враховано протокол засідання постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, тому позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження у їхній відсутності, оскільки їхня явка не є обовязковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено бездіяльність щодо винесення відповідного рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.

Як вбачається з рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 року виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів зобовязано виділити кооперативу «Газда» земельну ділянку в саду, який належить кооперативу на праві власності (а.с. 21).

Ухвалою від 22.06.1993 року Арбітражний суд Львівської області уточнив резолютивну частину вищевказаного рішення та зобовязав виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити сільськогосподарському кооперативу «Газда» земельну ділянку площею 18,9 га по вул. Самбірській, що межує з вулицями Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України (а.с. 22).

Відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993 року вказане вище рішення було виконано в передбачений законом метод та спосіб, тобто право постійного користування даною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства виникло у позивача до 2004 року (а.с. 25).

Як вбачається з розяснення Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2006 року відповідно до ст. 30 «Земельного кодексу України» 1992 року, який був чинним на момент прийняття рішення арбітражним судом Львівської області у справі 3/61 від 02.02.1993 року, при переході права власності на будівлі і споруди разом з цими обєктами до особи, яка придбала будівлі та споруди переходить у розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться вказані будівлі та споруди.

Оскільки сільськогосподарський кооператив «Газда», правонаступником якого є Фермерське господарство «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» придбав у власність сад, будівлі та споруди, які там знаходяться він набув права на постійне користування земельною ділянкою (право володіння та користування земельною ділянкою без встановлення строку) відповідно до ст. ст. 7, 30 ЗК України 1992 року, ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та ст. 92 ЗК України від 2001 року (а.с. 23).

Позивач вже більше 20 років здійснює сільськогосподарську діяльність на вказаній земельній ділянці та протягом 2013-2015 років багаторазово звертався з відповідними заявами до відповідача (до яких були долучені копії відповідних документів та матеріалів) за наданням дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої по вул. Самбірській (фруктовий сад) з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993 року та присвоєння відповідного кадастрового номера для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби (а.с. 29-38).

22.03.2016 року за № 3-21/2330 відповідачем було відмовлено у задоволенні звернення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (а.с. 39).

29.04.2016 року судом вже визнавалась бездіяльність відповідача щодо зволікання у розгляді заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою та було зобовязано розглянути заяву позивача (а.с. 69-70).

Відповідно до витягу з рішення відповідача ХІ сесії сьомого скликання від 08.07.2016 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки (згідно з поданими заявами від 17.07.2013 року, 02.07.2013 року, 03.03.2014 року, 07.04.2014 року, 11.07.2014 року, 05.08.2015 року, 28.10.2015 року, 30.11.2015 року, 10.12.2015 року, 30.05.2016 року (а.с. 40-41).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, зокрема і щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки, надається органами державної влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ЗК України.

Відповідно до ст. 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання позивача протягом строку, встановленого законодавством, оскільки рішення сесії від 08.07.2016 року прийняте за результатами розгляду заяв позивача від 17.07.2013 року, 02.07.2013 року, 03.03.2014 року, 07.04.2014 року, 11.07.2014 року, 05.08.2015 року, 28.10.2015 року, 30.11.2015 року, 10.12.2015 року, 30.05.2016 року.

Крім того, підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки чітко визначені земельним законодавством, а з оскаржуваного рішення не вбачається правових підстав для відмови в наданні такого дозволу.

Щодо вимоги про зобовязання відповідача прийняти рішення про надання дозволу, колегія суддів зазначає, що втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування виходить за межі повноважень суду, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року у справі № 442/6255/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5