Справа № 826/2272/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 вересня 2017 року м. Київ К/800/27679/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі за позовом Державної казначейської служби України до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

Державна казначейська служба України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26 січня 2016 року (виконавче провадження №49925395) про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2017 року касаційна скарга, з врахуванням приписів статтей 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, залишалася без руху в зв'язку з встановленням її недоліків із наданням строку для їх усунення.

У встановлений судом строк позивач виконав вимоги ухвали суду.

Крім того, у касаційній скарзі Державною казначейською службою України було порушено питання про поновлення строку касаційного оскарження, втім, як свідчать матеріали касаційної скарги, такий строк не пропущено.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що була чинною станом на дату подання позову) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що 26 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башіловим В. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49925395 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 30листопада 2015 року у справі № 757/4944/15-ц Печерським районним судом м. Києва щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 365639, 80 грн. інфляції та 3 % річних у розмірі 102167, 40 грн., судових витрат у розмірі 243, 60 грн.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що оскільки у справі, що розглядається, Державна казначейська служба України (сторона виконавчого провадження № 49925395) звернулася з позовом до суду щодо скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Печерським районним судом міста Києва за наслідками розгляду цивільної справи, то дана справа має розглядатися цим судом за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого апеляційним судом рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі за позовом Державної казначейської служби України до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник