Справа № 803/758/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9044/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 803/758/17 за адміністративним позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.), в якому просила стягнути з відповідача податковий борг в сумі 42683.66 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у ФОП ОСОБА_3 наявний податковий борг з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, який підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 вказаний вище податковий борг.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є протиправним, оскільки сплачену ним суму податку на доходи з фізичних осіб позивач у першу чергу зарахував в рахунок пені, а не податкового зобов'язання, чим порушив вимоги пункту 87.9 статті 87 та пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 07 квітня 2000 року ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до виписок по рахунку № НОМЕР_1, 19 квітня 2016 року, 19 липня 2016 року, 19 жовтня 2016 року та 09 лютого 2017 року відповідачем було перераховано суми квартальних авансових внесків податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 42683.66 грн.

Відповідно до даних облікової картки по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, станом на 13 лютого 2017 року у відповідача була наявна переплата у розмірі 39225.98 грн.

На підставі акта про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 11 січня 2017 року № 56/13-04/НОМЕР_2 Луцькою ОДПІ було нараховано відповідачу пеню в розмірі 52545.05 грн.

Переплату у розмірі 39225.98 грн позивачем було зараховано в рахунок вказаної вище суми пені, внаслідок чого сума пені зменшилася до 13319.07 грн.

У зв'язку із зарахуванням в порядку черговості сплачених відповідачем сум квартальних авансових внесків з податку на доходи фізичних осіб в рахунок погашення пені та як наслідок утворення податкового боргу з вказаного податку, Луцька ОДПІ звернулася до суду про стягнення з нього 42683.66 грн суми такого боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Луцька ОДПІ правомірно зарахувала сплачені позивачем суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 42683.66 грн в рахунок погашення наявного у нього податкового боргу, оскільки відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 49.18 податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Отже платники податку на доходи фізичних осіб - підприємці подають податкові декларації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року і при цьому сума податкового зобов'язання, зазначена у даній декларації має бути сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим Кодексом України для подання податкової декларації.

У випадку несплати у вказаний строк суми податкового зобов'язання така набуває статусу податкового боргу та підлягає стягненню з такого платника за рішенням суду.

При цьому чинним законодавством передбачений певний порядок зарахування податковими органами сплачених платником податку сум такого податку при наявності у нього податкового боргу, а саме першочерговому погашенню підлягає сума податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, в наступну чергу такі кошти зараховуються у рахунок погашення штрафів і в останню чергу - в рахунок пені.

Як видно з матеріалів справи, 19 квітня 2016 року, 19 липня 2016 року, 19 жовтня 2016 року та 09 лютого 2017 року відповідачем були сплачені суми квартальних авансових внесків податку на доходи фізичних осіб, які були зараховані Луцькою ОДПІ в рахунок погашення нарахованої за результатами перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства пені.

При цьому останнім днем подання відповідачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік було 09 лютого 2017 року, останнім днем граничного строку сплати зазначеної ним у поданій податковій декларації суми податкового зобов'язання - 19 лютого 2017 року, а відповідно у випадку несплати цієї суми у вказаний термін така з 20 лютого 2017 року набувала статусу податкового боргу.

Таким чином позивачем правомірно зараховано сплачені відповідачем суми податку на доходи з фізичних осіб за 2016 рік в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 803/758/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2017 року.