Справа № 345/3150/16-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 вересня 2017 року м. Київ К/800/31186/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив суд зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - УПФУ) провести перерахунок йому пенсії з 1 вересня 2015 року, здійснивши при цьому наступні дії:

- врахувати до страхового стажу періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 4 вересня 1986 року по 1 серпня 1994 року та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 12 вересня 2001 року по 28 лютого 2002 року, з 1 березня 2002 року по 24 березня 2002 року, з 15 жовтня 2002 року по 26 лютого 2004 року, з 16 квітня 2009 року по 16 серпня 2009 року, з 17 червня 2005 року по 7 липня 2005 року, з 1 грудня 2005 року по 25 лютого 2009 року, з 2 березня 2004 року по 14 червня 2005 року - в 1,5-кратному розмірі;

- врахувати до заробітної плати для обчислення пенсії до 1 січня 1992 року виплати під назвою «польові» згідно архівної довідки №723-С-61 від 11 червня 2009 року;

- врахувати до заробітної плати для обчислення пенсії після 1 січня 1992 року суми виплат за районними коефіцієнтами, північною надбавкою та виплати під назвою «польові», згідно наступних довідок: архівної довідки №724-С-62 від 11 червня 2009 року, №С-636 від 27 жовтня 2009 року про заробітну плату в Закритому акціонерному товаристві «Научно-производственная компания «Бурение», №С-638 від 27 жовтня 2009 року про заробітну плату в Товаристві з обмеженою відповідальністю «НВП-Нефтеремсервис», №139 від 12 липня 2016 року про заробітну плату у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Обьнефтеремонт», №11 від 1 липня 2016 року про заробітну плату у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бизнес-Альянс», №С-574 від 15 липня 2016 року про заробітну плату у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сервисное предприятие «Капри-Нейборз»;

- врахувати заробітну плату за період з 26 червня 2001 року по 6 вересня 2001 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати;

- провести розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії за оптимальним варіантом, без обмежень заробітку коефіцієнтом 5.6 за весь період;

- провести оптимізацію заробітної плати з виключенням не менш як 58 місяців заробітку з найменшими коефіцієнтами.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та зобов'язано УПФУ з 1 вересня 2015 року: зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні період роботи з 4 вересня 1986 року по 31 грудня 1990 року з розрахунку за кожен рік - один рік шість місяців, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та провести перерахунок розміру пенсії; за цей період провести розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії за оптимальним варіантом, без обмежень заробітку коефіцієнтом 5,6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції виходили з наступного.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1- 4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

З огляду на викладене вбачається, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, поширюються на позивача лише за період до 1 січня 1991 року.

Подібні правові відносини були предметом розгляду у Верховному Суді України, правова позиція щодо яких висловлена в постанові від 27 жовтня 2015 року №21-3324а15.

У касаційній скарзі УПФУ не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам у справі. Крім того, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а проведення перерахунку пенсії відповідно до оскаржуваних судових рішень ставить позивача в нерівні умови з усіма іншими пенсіонерами, які отримують пенсії.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка