Справа № 826/20596/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Петрика І.Й.,

суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,

при секретарі: Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась 03 вересня 2015 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, що полягає у невключенні даних ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті від 12.09. 2014 р.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити реєстр вкладників відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенко В.І. (далі по тексту - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо») оновленого переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), до якого буде включена ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність документів, що підтверджують вчинення правочину, на підставі якого вона претендує на відшкодування коштів за рахунок Фонду; законодавчо передбачене право вкладників на отримання грошової компенсації за вкладом; безпідставність невключення її даних до переліку та реєстру вкладників, а, відтак, порушення її права на гарантоване відшкодування коштів за вкладом.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернулася 29 липня 2016 р. з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує відсутністю в укладеному між нею та ПАТ «Банк Камбіо» договорі умов, які б свідчили про його нікчемність на підставі ст. 38 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; відсутністю рішення суду, яке може бути підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до ст. 228 ЦК України, а також відсутністю законодавчо передбачених заборон на зарахування вкладу від імені третьої особи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ПАТ "Банк Камбіо" було підписано договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2014 р., за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення вбачається, що 12 вересня 2014 р. на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти в розмірі 197 500, 00 (сто дев'яносто сім тисяч п'ятсот) грн. від ТОВ «Медична торгівельна компанія» з призначенням платежу: поворотна фінансова позика.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014р. № 782 «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, щодо запровадження з 02.03.2015 р. тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Камбіо» та призначення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» Бондаря Юрія Миколайовича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 161 з 25.12.2014 р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» № 157 від 17.02. 2015 р. ініційовано створення Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, спрямованої на здійснення перевірки документів, пов'язаних з укладанням ПАТ «Банк Камбіо» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб.

Результати роботи зазначеної комісії були оформлені протоколом від 27.02.2015 р., відповідно до якого пропонувалось встановлення тимчасових обмежень на здійснення банком на час тимчасової адміністрації виплат вкладникам.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 р. № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення про запровадження процедури ліквідації зазначеного банку та призначення Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича.

Після публікації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оголошення про початок виплати вкладів, позивач звернувся до банку-агента задля отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, у чому йому було відмовлено.

На прохання представника позивача роз'яснити причини такої відмови, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» листом за вих. № 19/3302 від 10.06.2015 р. повідомила, що виплати позивачу було тимчасово заблоковано у зв'язку з проведенням перевірки деяких трансакцій клієнтів банку на предмет виявлення серед них нікчемних, в тому числі щодо банківських операцій по рахунку позивача.

Додатково Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» у своєму повідомленні зазначила, що за матеріалами зазначеної перевірки було зареєстровано кримінальне провадження № 0000453 за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк Камбіо» злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 -1 КК України, а тому Фонд здійснить заходи по розблокуванню виплат позивачу після того, як буде встановлена законність проведених по його рахунку трансакцій.

За результатами повторного звернення представника позивача з проханням здійснити належні позивачу виплати Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» проінформувала про відкриття на підставі матеріалів вказаної перевірки ще одного кримінального провадження № 0004279 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

При цьому, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» не роз'яснила представнику позивача, які саме обставини вказують на нікчемність вчиненого позивачем правочину та свідчать про його причетність до зазначених правопорушень.

Непогодження позивача з позицією Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" щодо невключення його даних до переліку та реєстру вкладників, зумовило його звернення з відповідним позовом до суду.

Відмову у задоволенні позову суд першої інстанції мотивує тим, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок дій іншого клієнта банку, який подрібнив свій вклад на декілька рахунків, включаючи позивача, задля отримання повної грошової компенсації за цим вкладом за рахунок Фонду в обхід законодавчо встановленій черговості задоволення вимог кредиторів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Разом з тим, згідно ч. 1 - 3 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( ч. 2 ст.215 ЦК України ).

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Також згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення серед них нікчемних.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів ( ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (ч. 5 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, вкладники банку, який ліквідується мають право на відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої Фондом суми, такі виплати здійснюються на підставі затвердженого Фондом реєстру вкладників, який, в свою чергу, формується на основі складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого не включаються, зокрема особи, що отримали вклад в результаті укладення нікчемного правочину, проте законодавством передбачена можливість внесення додаткової інформації про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З огляду на наведені обставини та правові норми у суду нема підстав вважати, що спірні правовідносини не торкаються прав позивача, адже виявлення уповноваженою особою Фонду ознак нікчемності правочину тягне за собою невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду, а відтак - невиплату гарантованої суми коштів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що базові аргументи Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» на користь незадоволення позову ґрунтуються на нікчемності укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Камбіо» договору банківського рахунку та вчиненої на користь позивача трансакції.

Так, нікчемність зазначених правочинів відповідач обґрунтовує в своїх запереченнях твердженням, що кошти позивачу надійшли від імені юридичної особи, яка подрібнила свій вклад на декілька рахунків, включаючи позивача, з метою отримання грошової компенсації за вкладом в обхід законодавчо встановленій черговості; вказівкою на норми ст. 228 ЦК України, а також посиланням на наявність кримінальних проваджень за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 364 КК України.

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів зазначає наступне.

Кошти у розмірі 197 500, 00 (сто дев'яносто сім тисяч п'ятсот) грн. надійшли позивачу на виконання умов договору поворотної фінансової позики, укладеного між позивачем та ТОВ «Медична торгівельна компанія», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Частиною 5.2. ст. 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Як зазначалось вище, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, вчинених саме банком а не правочинів, укладених між фізичними та юридичними особами.

Отже, договір позики, на виконання умов якого позивачу надійшов вклад, не ставиться відповідачем під сумнів на предмет його нікчемності.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження набуття статусу вкладника позивач надав копії договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2014 р., а також платіжного доручення № 502 від 12 вересня 2014 р. про надходження коштів у розмірі 197 500, 00 (сто дев'яносто сім тисяч п'ятсот) грн. на відповідний рахунок.

Згідно з п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., залучення банком вкладів юридичних і фізичних осіб підтверджується, зокрема, договором банківського рахунку з видачею іншого документа, який свідчить про внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Наданий позивачем розрахунковий документ засвідчений печаткою та підписом банку. Положеннями п. 22.7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що у разі невиконання переказу коштів банк повертає розрахунковий документ його ініціатору, а тому, відповідно, не засвідчує його.

З огляду на це, наявне в матеріалах справи платіжне доручення підтверджує дотримання письмової форми договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2014 р., свідчить про фактичне надходження коштів на рахунок позивача, а також вказує на набуття позивачем статусу вкладника.

Стосовно твердження відповідача, що кошти на рахунок позивача надійшли в результаті банківських маніпуляцій іншого клієнта банку як на підставу нікчемності вчинених позивачем правочинів, колегія суддів зазначає наступне.

Договір банківського рахунку, укладений між позивачем та ПАТ «Банк Камбіо» не містить застережень щодо надходження коштів від третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладом є не лише кошти, які залучені банком від вкладника, але й ті, які надійшли для вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, вказівка відповідача на перерахування коштів позивачу третьою особою не є підставою для визнання вчиненого позивачем договору банківського рахунку та здійсненої на користь нього трансакції нікчемними.

Щодо посилання відповідача на ст. 228 ЦК України, як на підставу нікчемності правочину, то нею встановлено наступне:

1. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

3. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 21-251а13 від 18 березня 2014 року статтею 228 ЦК України встановлено два окремі види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, та ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними. Особливість оспорюваних правочинів полягає в тому, що на відміну від нікчемних правочинів, недійсність яких прямо встановлена законом, вони можуть бути визнані недійсними судом.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано доказів, які б підтверджували нікчемність вчиненого позивачем договору банківського рахунку та здійсненої на користь нього трансакції на підставі ч. 1 ст. 228 ЦК України, та не надано рішення суду, яке б підтверджувало недійсність цих правочинів на підставі ч. 3 ст. 228 ЦКУ.

Також відповідачами не надано жодних належних доказів щодо вчинення службовими особами банку дій, передбачених ч. 2 ст. 364 -1 КК України ( «Зловживання владою або службовим становищем») та ч. 3 ст. 190 КК України («Шахрайство») та щодо причетності ініціатора переказу коштів позивачу та позивача до цих дій.

Частиною 1 ст.70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Внесення записів до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364 -1 КК України та ч. 3 ст. 190 КК України не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, який в силу ч.4 ст.72 КАС України мав би преюдиціальне значення щодо даного спору.

Також суд не виявив обставин, визначених ч. 4 ст. 26 та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, на підставі яких Фонд не несе обов'язку по відшкодуванню коштів за вкладами фізичних осіб.

Таким чином, обставини та положення на які посилається Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо», не є такими, що спростовують чинність договору банківського рахунку на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2014 р та вчиненої ТОВ «Медична торгівельна компанія» на користь позивача трансакції.

Натомість, факт набуття позивачем статусу вкладника підтверджується: - договором банківського рахунку і розрахунковим документом щодо залучення вкладу; - відсутністю рішень судів стосовно причетності позивача та ініціатора переказу коштів позивачу до дій, передбачених ч. 2 ст. 364 -1 КК України та ч. 3 ст. 190 КК України; - відсутністю судового рішення щодо недійсності вказаних правочинів на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України та відсутністю обставин, передбачених ч. 4 ст. 26 та ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо " безпідставно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відсутності підстав для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Питання про зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо " внести додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, який має право на гарантоване відшкодування коштів за рахунок Фонду, перебуває на стадії вирішення в рамках даного спору. Згідно із ст. 14 КАС України обов'язковими до виконання є судові рішення, які набрали законної сили. Оскільки в Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо " на даний момент не виникло обов'язку щодо внесення додаткової інформації стосовно позивача, то у Фонду, відповідно, не виникло обов'язку щодо внесення змін до реєстру вкладників на основі цієї інформації, а розв'язання спорів на майбутнє чинним законодавством не передбачене.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 р. підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 р.- скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, що полягає у невключенні даних ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті від 12.09. 2014 р.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Камбіо" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Пилипенко О.Є.

Собків Я.М.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Пилипенко О.Є.

Судді: Собків Я.М.

Пилипенко О.Є.