Справа № 814/904/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/904/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на ухвалу судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року по справі за позовом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області до ОСОБА_1, 3-х осіб Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.05.2017 року Управління ДАБІ у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1, 3-х осіб Миколаївської міської ради та ОСОБА_2, в якому просило суд зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовану прибудову - тамбур літ. «б5» до житлового будинку літ. Б розмірами 5,9*1,4м. за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою від 13.05.2017 року начальник Управління ДАБІ у Миколаївській області 02.06.2017 року подав апеляційну скаргу.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Так, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суддя окружного суду виходив з того, що даний спір не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів апеляційного суду, з врахуванням конкретних обставин справи, вважає цей висновок судді про відмову у відкритті провадження у даній справі правильним, обґрунтованим та відповідаючим положенням ст.109 КАС України.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Компетенцію ж адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено ст.17 КАС України. Зокрема, згідно п.1 ч.1 цієї статті, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, в свою чергу, має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з приписів ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

До того ж, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (т.б. участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Також, при цьому, слід зазначити, що 15.11.2016р. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи №21-1959а16 прийняла постанову, в якій дійшла висновку про те, що в нормі ст.50 КАС України наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненнями суб'єктів владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, поширення юрисдикції адміністративних судів на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, коли відповідачем за адміністративним позовом виступає інша особа, а не суб'єкт владних повноважень, є винятком із загальних правил і засад адміністративного судочинства. Під юрисдикцію адміністративних судів такі спори згідно з п.5 ч.2 ст.17 КАС України, підпадають в тому разі, якщо в Конституції чи законах України зазначено про розгляд певного спору за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень в порядку, встановленому КАС України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, позивач - Управління ДАБІ у Миколаївській області звернулося до окружного суду з вимогою про зобов'язання ОСОБА_1 знести самочинно збудовану прибудову - тамбур.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

А у відповідності до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Однак, разом з тим, право власника на забудову здійснюється ним лише за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються ст.376 ЦК України.

Таким чином, даний спір фактично не стосується захисту прав, свобод чи інтересів Інспккції у сфері публічно-правових відносин, а стосується речових прав ОСОБА_1 та виник у зв'язку із запереченням позивачем права відповідача на будівництво прибудови (тамбуру). Тобто, цей спір фактично виник із цивільних та житлових правовідносин, а тому, дана справа у відповідності до ст.15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно приписів ч.1 п.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція по даному спірному питанню висловлена як Вищим адміністративним судом України по справі від 27.07.2017р. №К/800/30579/16 так і Верховним Судом України по справах від 15.11.2016р. №21-1959а16 та від 14.12.2016р №520/1511/14-ц.

Отже, за таких обставин, враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні питання щодо підсудності даної справи не допустив, вірно встановив предмет позову та надав належної правової оцінки спірним правовідносинам та, в подальшому, правомірно відмовив у відкритті провадження по даній справі. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу судді окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.181,195,197,199,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області - залишити без задоволення, а ухвалу судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко