Справа № 826/7247/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

13 вересня 2017 року м. Київ № 826/7247/17

Окружний адміністративний суд м.Києва в складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Аблова Є.В., Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши в судовому засідання питання щодо залишення позову без розгляду в адміністративній справі

за позовом Фермерського господарства «Ставеччина»

до Кабінету Міністрів України

треті особи Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

за участю представники сторін:

від позивачів: Білик В.В., Чабан С.В.

від відповідача: Пуленець А.С.

від третіх осіб: не з'явились

В С Т А Н О В ИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом звернулось Фермерське господарство «Ставеччина» до Кабінету Міністрів України треті особи Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Представником відповідача в судовому засіданні подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Представником позивача суду надано пояснення щодо заявленої заяви про залишення позову без розгляду.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Міністерством Фінансів України на адресу суду подано пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Отже, за змістом ст.99 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014р. у справі № 826/236/14 та постанові Верховного Суду України від 29.10.2014р. №6-152цс-14.

В даному адміністративному позові, позивачем просить суд визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не приведення в дію відносно позивача Постанови КМУ від 13.01.1993р. №19 «Про хід виконання Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та рішень Уряду з цього питання», вимог Закону України «Про фермерське господарство», вимог Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», Указу Президента України від 15.06.2002р. №640/2002 «Про першочергові заходи щодо підтримки розвитку соціальної сфери села», вимог Бюджетного Кодексу України, вимог Закону України «Про місцеві державні адміністрації», в частині не включення до складу статті видатків в Державному бюджеті України на відшкодування позивачу понесених витрат, пов'язаних з облаштуванням відокремленої садиби Фермерського господарства «Ставеччина» за адресою: Шкурат хутір Ставеччина, Ковельського району Волинської області та системного ігнорування його звернень з цього приводу та зобов'язати Кабінет Міністрів України дії, щодо виконання відносно позивача постанови КМУ від 13.01.1993р. №19 «Про хід виконання Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та рішень Уряду з цього питання», вимог Закону України «Про фермерське господарство», вимог Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», Указу Президента України від 15.06.2002р. №640/2002 «Про першочергові заходи щодо підтримки розвитку соціальної сфери села», вимог Бюджетного Кодексу України, вимог Закону України «Про місцеві державні адміністрації», в частині не включення до складу статті видатків в Державному бюджеті України на відшкодування позивачу понесених витрат, пов'язаних з облаштуванням відокремленої садиби Фермерського господарства «Ставеччина» за адресою: Шкурат хутір Ставеччина, Ковельського району Волинської області за власні кошти, у передбаченому діючим законодавством в Україні порядку.

Дослідивши наявні докази в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач починаючи з 1993 року для облаштування садиби фермерського господарства «Ставеччина» за власні кошти створив інфраструктуру для господарської діяльності та проживання сімей фермерів. Загальна вартість будівництва станом на 2006 рік, дата завершення будівництва, становить 1 022 000грн.

Крім того, позивач зазначає, що протягом останніх 6 (шести) років відшкодування таких витрат на проводились.

До суду позивач звернувся з адміністративним позовом лише 02.06.2017р., згідно штемпеля на титульному листі позову, що дає змогу прийти до висновку, що позивачем порушення строку звернення до суду.

Тобто, позивач на протязі більше 10 (десяти) років не звертався до суду за захистом свої прав.

Враховуючи наведені обставини, позивач міг та повинен був дізнатись про обставини, що слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивачем/представником позивача не наведено будь-яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ст.99 КАС України строку звернення до суду. Клопотання про поновлення строку звернення до суду не надав.

У відповідності до положень ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву Фермерського господарства «Ставеччина» до Кабінету Міністрів України треті особи Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Смолій І.В.

Судді Аблов Є.В.

Григорович П.О.