Справа № 814/2623/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р. Справа № 814/2623/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо пошкодження майна при здійсненні опису майна, а саме дверей та замків у квартирі АДРЕСА_1, а також відшкодування на її користь матеріальної шкоди у розмірі 10302,00 грн., посилаючись на те, що 28 листопада 2013 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС, за відсутності ОСОБА_1, було здійснено примусове проникнення до її домоволодіння, під час чого пошкоджено двері та замок. При цьому, вона навіть не є боржником за цим виконавчим провадженням. Внаслідок зазначених дій, їй заподіяна матеріальна шкода у розмірі 10302,00 грн., що підтверджується відповідними розрахунковими документами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений. Визнано протиправними дії Центрального районного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо пошкодження майна при здійсненні опису майна, а саме дверей та замків у квартирі АДРЕСА_1. Відшкодовано на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України суму матеріальної шкоди у розмірі 10302,00 гривень (десять тисяч триста дві грн.).

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Центральний відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Позивачка надіслала до апеляційного суду заперечення, у якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.97 р. є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 проживала в зазначеній квартирі зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та матер'ю ОСОБА_3

15.10.12 р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва задоволено позов ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення на його користь 750 гривень вартості неналежного виконання за зобов'язанням, 100 гривень немайнової шкоди, а також 214,60 гривень судових витрат.

12.02.13 р. Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-2270/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості на загальну суму 1064,60 гривень.

13.05.13 р. Центральним відділом ДВС за цим виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №36132050.

20.09.13 р. за поданням державного виконавця Центральним районним судом м. Миколаєва надано дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, для фактичного виконання судового рішення.

15.11.13 р. ОСОБА_2 квитанцією №ПН721 через ПАТ «ВіЕйБі Банк» добровільно сплатив частину боргу за виконавчим листом №2-2270/11 від 12.02.13 в сумі 500 гривень.

28.11.13 р. державний виконавець за відсутністю власника квартира та будь-кого з її мешканців, здійснив примусове проникнення до квартири позивачки за адресою: АДРЕСА_1 після чого здійснив опис та арешт телевізору Samsung LE-B350, якій належав матері ОСОБА_1 - ОСОБА_3

З метою проникнення до житла державним виконавцем був зламаний замок та розпилені металеві двері у квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1

Вилучений під час примусового проникнення до житла телевізор Samsung LE-B350 було передано державним виконавцем зберігачу - ПП «Нива - В.Ш.».

Після цього боржником ОСОБА_1 сплачено решту боргу в сумі 564,6 гривень.

20.12.13 р. виконавче провадження №36132050 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин вимоги ст. ст. 99, 100 КАС України, а розглянув адміністративний позов по суті, чим порушив норми процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Центрального відділу ДВС ММУЮ зі скаргою на дії виконавця про відшкодування суми шкоди. Відповідь скаржнику була надана 09 квітня 2014 року у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 18).

Крім того на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження за виконавчим листом 1 Центрального районного суду м. Миколаєва №2-2270/11 12.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості. Виконавче провадження перебувало у відділі ДВС у період з 01.03.2013 року по 20.12.2013 рік.

20 грудня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 р.) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду. Оригінал виконавчого документа та копія постанови про закінчення виконавчого провадження направлено до суду та сторонам виконавчого провадження до відома.

Крім того, пунктом 2 даної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, право на звернення до адміністративного суду виникло з дати закриття виконавчого провадження тобто, з 20 грудня 2013 року.

Однак позивачка звернулася до адміністративного суду більш ніж через два роки - 06 грудня 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого законом.

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до суду в порядку цивільного судочинства у 2016 році, що не може визнано поважною причиною.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено поважних причин пропуску позивачкою вказаного процесуального строку.

Зважаючи на викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі ст. 100 КАС України, оскільки поданий з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм процесуального права, а тому, відповідно до ст. 203 КАС України, постанова підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_1 залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року скасувати, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов