Справа № 523/12212/17
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/361/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2017 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1, розглянувши справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Суворовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про Державну службу.

30 серпня 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

11 вересня 2017 року відповідач - Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, надав письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» призначення пенсії по інвалідності Законом України № 889 який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Суворовському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі,

Згідно довідок МСЕК , позивачу встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання термін дії довічно.

У зв'язку з цим йому призначено пенсію по інвалідності, починаючи з 26 вересня 2011 року, оскільки позивач продовжував працювати на державній службі та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсія йому призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Із трудової книжки позивача вбачається, що він до 25.07.2017 року працював на посадах, віднесених до посад державних службовців, таким чином його стаж державної служби становить понад 20 років, 25 липня 2017 року він звільнився з державної податковій інспекції в Малиновському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області.

08 серпня 2017 року він письмово звернувся до Суворовського об,єднаного УПФУ в м. Одесі з заявою про переведення з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» згідно довідок № 5771/К/15-52-05-01-03 від 25 липня 2017 року та 5772/К/15-52-05-01-03 від 25.липня.2017 року.

Але, відповідач рішенням від 09 серпня 2017 року №114 відмовив йому в переведені на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» у зв,язку з тим, що призначення пенсії по інвалідності Законом України № 889 який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

10.12.2016 прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року.

Цим Законом визнано, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 1993 року із послідуючими змінами, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу»визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначенихстаттею 25Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років.

Таким чином, правові відносини, які виникли, регулює Закон України «Про Державну службу» в редакції від 16.12.1993 р.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла,в період роботи), пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Оскільки у позивача стаж державної служби складає понад 20 років, пенсія повинна бути розрахована в розмірі 90%.

Відповідно ч.1ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебуванняна державній службі.

На час набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 року позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 20 років. Посилання відповідача на те, що пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» стосуються лише призначення пенсії за віком є помилковим, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», 1993 року №3723-XII з наступними змінами, врегульовано питання призначення пенсії державним службовцям за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідностіст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За положеннями ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, правовідносини щодо пенсійного забезпечення особи виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу від 16.12.1993 року.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цієюКонституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин наявні підстави для задоволення позову, тому що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723.

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення.

Керуючись Законом України «Про державну службу» № 889, ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.11,71,72,159-163,167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності з Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по закону «Про державну службу».

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати з 25 липня 2017 року пенсію державного службовця ОСОБА_2 відповідно до ч.7 ст.37 закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від заробітку, згідно довідок № 5771/К/15-52-05-01-03 від 25 липня 2017 року та 5772/К/15-52-05-01-03 від 25.07.2017 року до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії, без обмеження максимального розміру виплати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя