Справа № 464/4963/17
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4963/17
пр.№ 2-а/464/331/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Бондар Н.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

20.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 14.07.2017 року № 131 про накладення адміністративного стягнення. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки порушення не допускав.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просили їх задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. При цьому представник позивача посилався на те, що позивач норм діючого законодавства не порушував, в якого діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, притягнення позивача до відповідальності відбулося з порушенням передбаченої процедури, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду протоколу.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на законність та обгрунтованність постанови. Тому просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.06.2017 року працівниками КП «Адміністративно-технічне управління» виявлено самочинно без дозвільних документів встановлений фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 літній майданчик за адресою: м. Львів, пр-кт Червоної Калини, 94.

13.06.2017 року позивачу було направлено запрошення № 1.17-0548 від 12.06.2017 року прибути в КП «Адміністративно-технічне управління» для зясування обставин та спільного обстеження, яке отримано позивачем 20.06.2017 року.

В призначений час позивач в КП «Адміністративно-технічне управління» для зясування обставин та спільного обстеження не зявився, про що складено відповідний акт.

22.06.2017 року інженером КП «Анміністративно-технічне управління» Львівської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 22.06.2017 року виявлено самочинно без дозвільних документів встановлений фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 літній майданчик за адресою: м. Львів, пр-кт Червоної Калини, 94.

Копію вказаного протоколу направлено позивачу 29.06.2017 року.

11.07.2017 року Адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 131 в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача. Останній був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за самочинно без дозвільних документів встановлений літній майданчик за адресою: м. Львів, пр-кт Червоної Калини, 94.

Позивач з постановою не погоджується.

Вирішуючи позов, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, є порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Згідно положень статті 1 цього ж Закону, територія (в населеному пункті) це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення обєктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних обєктів, обєктів промисловості, комунально-складських та інших обєктів у межах населеного пункту.

Статтею 13 Закону передбачено, що до обєктів благоустрою населених пунктів належать:

-території загального користування:

- парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - памятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

- памятки культурної та історичної спадщини;

- майдани, площі, бульвари, проспекти;

- вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

- пляжі;

- кладовища;

- інші території загального користування;

- прибудинкові території;

- території будівель та споруд інженерного захисту територій;

- території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Таким чином, посилання представника позивача на те, що власник має право робити на належній йому території все, що йому заманеться, не ґрунтується на законі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобовязані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

При цьому, згідно ч. 1 статті 16 вказаного Закону, на обєктах благоустрою категорично забороняється:

- виконувати роботи без дозволу у разі, якщо обовязковість його отримання передбачена законом;

- самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева;

- вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг;

- складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків;

- самовільно встановлювати обєкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо;

- встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Міністерства внутрішніх справ України;

- влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів;

- випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях;

- здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що своїми діями позивач порушив вимоги п. 20.1.24 Правил благоустрою м. Львова.

Розділ 20 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 року, містить в собі перелік дій, за які настає адміністративна відповідальність. Такими діями, зокрема, є самочинне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійних і тимчасових огорож, риштувань, дорожніх знаків, кіосків, яток стаціонарних, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та несвоєчасна їх перереєстрація, самовільне паркування автомобілів у межах зони паркування.

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: м. Львів, пр-кт Червоної Калини, 94 позивачем встановлено літній майданчик, якій обладнано навісами та вуличними меблями, для провадження підприємницької діяльності (мала архітектурна форма). Жодних документів на встановлення цієї споруди позивачем ні під час складання протоколу, ні в судовому засіданні надано не було. Отже, факт самовільного встановлення позивачем тимчасової споруди знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Представник позивача посилається на те, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, оскільки у переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» не передбачено дозволів на встановлення літніх майданчиків.

Суд вважає таке посилання безпідставним, оскільки для регулювання правовідносини, що виникають з організаційних засад благоустрою населених пунктів, існує спеціальний нормативний акт Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

В ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», який діє в останній редакції від 17.01.2017 року, закріплена категорична заборона самовільно встановлювати обєкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

При цьому, термін «самовільне» включає в себе не тільки поняття «без відповідного дозволу», а й поняття «з порушенням встановленого порядку, норм стандартів та правил».

Частиною 2 ст. 21 даного Закону передбачено, що мала архітектурна форма це елемент декоративного чи іншого оснащення обєкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать, зокрема, альтаки, павільйони, навіси, вуличні меблі (лавки, лави, столи), огорожі, ворота, ґрати. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника обєкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

В п. 7 ч. 2 ст. 34 Закону зазначено, що порядок розміщення малих архітектурних форм передбачено в Правилах благоустрою території населеного пункту. Порядок розміщення малих архітектурних форм у м. Львові викладено в розділи 12 Правил благоустрою.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем порушено порядок встановлення малої архітектурної форми шляхом самовільного облаштування літнього майданчика. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАп.

Також суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону посилання представника позивача на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений неповноважною особою.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 КпАП України у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КпАП України мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами

сільських, селищних, міських рад.

Рішенням Львівської міської ради № 294 від 30.04.2015 року посадовим особам КП «Адміністративно-технічне управління» надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КпАП України.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено повноважною особою та з дотриманням вимог законодавства.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення був проведений з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи

користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по

справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її

сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка, якою позивач викликався на засідання адміністративної комісії, направлена позивачу рекомендованим листом 04.07.2017 року. Проте вказаний лист позивачем отримано не було та 08.08.2017 року повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. В результаті чого розгляд справи було проведено без участі позивача та без його належного повідомлення, що є порушенням вимог чинного законодавства. Отже, здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення без даних про своєчасне повідомлення позивача про місце і час розгляд справи, адміністративна комісія порушила вимоги законодавства щодо процедури розгляду.

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для відмови в задоволенні позову, тому постанова № 131 від 11.07.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 13, 16, 17, 21, 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», розділами 12, 20 Правил благоустрою м. Львова, ст.ст. 9, 152, 254-256, 268 КпАП України, ст.ст. 5-15, 71, 100, 103, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 14.07.2017 року № 131 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 152 КпАП України у виді штрафу.

Вступна та резолютивна частини проголошені 18 вересня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлений 20 вересня 2017 року.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий