Справа № 464/908/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5023/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2017 в справі №464/908/17 за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в суд з позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (надалі - відповідач, Галицьке ОУПФ України м. Львова), в якому просила: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії за віком відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % суми заробітної плати працюючого державного службовця, починаючи з 01.01.2017 року, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям - працівникам Національного банку України на підставі постанови Правління Національного банку України від 10 липня 2015 року № 456 та постанови Правління Національного банку України від 01 вересня 2015 року «Про затвердження розмірів посадових окладів (тарифних ставок) працівників Національного банку України; зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію за віком відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % суми заробітної плати працюючого державного службовця, починаючи з 01.01.2017 року, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям - працівникам Національного банку України на підставі постанови Правління Національного банку України від 10 липня 2015 року № 456 та постанови Правління Національного банку України від 01 вересня 2015 року «Про затвердження розмірів посадових окладів (тарифних ставок) працівників Національного банку України.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

На підставі ст. 55 КАС України судом допущено заміну відповідача - управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова його правонаступником - Галицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Галицькому ОУПФ України м. Львова як одержувач пенсії за віком відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

11.01.2017 року позивач звернулась із заявою до Галицького ОУПФ України м. Львова про перерахунок їй з 01.01.2017 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про виконавчу службу» у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям - працівникам Національного банку України на підставі постанови Правління Національного банку України від 10 липня 2015 року № 456 та постанови Правління Національного банку України від 01 вересня 2015 року «Про затвердження розмірів посадових окладів (тарифних ставок) працівників Національного банку України.

18.01.2017 року Галицьке ОУПФ України м. Львова листом № 941/02-12 позивачу надало відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржила їх до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" (в чинній редакції на час призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №76-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

На момент звернення позивача до суду Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям не визначені.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови КМУ №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Отже, у період часу, коли позивач звернулася з заявою про перерахунок пенсії (11.01.2017 року), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було, відтак, у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перерахунку на підставі ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу».

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Згідно з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року не містить норм, щодо перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Тому, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати. При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням права на соціальний захист.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2017 в справі №464/908/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повний текст ухвали складено 25.09.2017.