Справа № 161/8033/17
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8033/17
Провадження № 2-а/161/740/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого- судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Якушеву Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Липинської сільської ради Луцького району, про визнання протиправним та скасування рішення Липинської сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Липинської сільської ради Луцького району про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, вказавши на ті обставини, що він є учасником бойових дій в районі проведення АТО і користується пільгами на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що 04 квітня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому, як учаснику бойових дій земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Липинської сільської ради Луцького району в межах населеного пункту та відповідно до чинного законодавства України надав всі необхідні документи, вказавши точне місце розташування земельної ділянки, згідно викопіювання з публічної кадастрової карти України.

Відповідно до рішення сесії Липинської сільської ради Луцького району від 18 травня 2017 року № 18/19 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення йому, як учаснику бойових дій, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок.

Зазначає, що наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у задоволенні його заяви не передбачені нормами Конституції України, законами України, Земельним кодексом України та Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

Просить визнати протиправним та скасувати рішення сесії Липинської сільської ради Луцького району від 18 травня 2017 року № 18/19 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки дляведення особистого селянського господарства; зобов'язати відповідача надати йому, як учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної в графічних матеріалах вільної земельної ділянки у власність дляведення особистого селянського господарства.

В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимог п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь у проведенні антитерористичної операції. Дані обставини стверджуються копіями посвідчення учасника бойових дій на ім'я позивача серії НОМЕР_1 та відповідними довідками (а.с.4).

Законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (учасникам антитерористичної операції) надано першочергове право на забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт житлових будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на позивача поширюються гарантії, встановлені даним законом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 898 від 19.08.2015 року зобов'язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та обласні державні адміністрації за участю органів місцевого самоврядування визначити (зарезервувати) земельні ділянки для відведення учасникам АТО та членам сімей загиблих учасників АТО і забезпечити першочерговий розгляд звернень учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок.

Про те, що позивач користується зазначеними пільгами, крім його пояснень, підтверджено посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 04.03.2016 року. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку в містах не більше 0,10га та для ведення особистого селянського господарства - до 2 га.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідна місцева рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 04.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до сільського голови про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Липинської сільської ради Луцького району в межах населеного пункту. До заяви ним додано викопіювання з кадастрової карти (плану), на якому зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки (а.с. 7).

Про те, що позивач виконав усі вимоги ЗК України щодо виділення йому земельної ділянки стверджено сторонами в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до рішення сесії Липинської сільської ради Луцького району від 18 травня 2017 року № 18/19 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення йому, як учаснику бойових дій, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок (а.с. 9).

В положеннях ЗК України не зазначено про такі підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як за результатами голосування.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статті 116, 118, 121 ЗК України не передбачають інших підстав для відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки, крім вказаних законом.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Так, відповідно до пункту «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень, зокрема, сільських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України). Відповідно до пунктів «б» та «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Оскільки Липинської сільською радою Луцького району безпідставно відмовлено позивачу у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної у рішенні земельної ділянки, чим порушено норми чинного законодавства, то з метою належного захисту порушених прав позивача, які передбачені і гарантовані йому Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому слід скасувати рішення Липинської сільської ради Луцького району від 18 травня 2017 року № 18/19 оскільки воно не обґрунтоване, та зобов'язати відповідача розглянути звернення позивача повторно, оскільки приймати рішення про надання йому земельної ділянки в розмірі не більше 2 га для ведення особистого селянського господарствана території Липинської сільської ради не належить до компетенції суду.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати приймаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 41, 58, 86, 159, 160, 163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ЗУ «Про органи місцевого самоврядування в Україні», ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Липинської сільської ради Луцького району від 18 травня 2017 року № 18/19 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Липинської сільську раду Луцького району повторно розглянути заяву учасника АТО ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки дляведення особистого селянського господарства на черговій сесії сільської ради після набрання постановою суду законної сили.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук