Справа № 2-а-56/11
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-56/11
Провадження № 2-а/500/4/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїлі, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватне підприємство «Геоінформсервіс» про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною державної реєстрації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулися до суду із адміністративним позовом, який неодноразово уточнювала до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїлі, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватне підприємство «Геоінформсервіс» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1085 від 20.08.2009 року, визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії від 29.07.2009 року, визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету № 1626 від 07.12.2012 року, визнання протиправним та скасування свідоцтва № 1265 від 11.12.2012 року про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною державної реєстрації № 38761659 від 23.12.2012 року та стягнення моральної шкоди.

Згідно наданих уточнень до позовної заяви від 21.11.2016 року позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1085 від 20.08.2009 року, визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії від 29.07.2009 року, стягнути з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради моральну шкоду в розмірі 3000 грн., визнати незаконним, протиправним, недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету №1626 від 07.12.2012 року «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна по вул.Кишинівська, 122-а», визнати незаконним, протиправним, недійсним та скасувати свідоцтво №1265 від 11.12.2012 року про право власності на нерухоме майно, що видано ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Кишинівська, 122-а, визнати незаконною, протиправною, недійсною та скасувати державну реєстрацію №38761659 від 23.12.2012 року права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 122-а, мотивуючи тим, що рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 1085 від 20.08.2009 року було прийнято під час дії ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2004 року про заборону видачі дозволу на проектування та будівництво, а також оформлення будівель, розташованих на земельній ділянці по вул. Кишинівській, 122-а в м.Ізмаїлі, до розгляду справи по суті, також оскаржуване рішення було прийнято без врахування будівельних норм і правил відносно суміжного домоволодіння. Міжвідомчою комісією виконкому при прийнятті свого рішення від 29.07.2009 року, як і виконавчим комітетом були здійснені аналогічні протиправні дії. Крім цього, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2011 року з метою забезпечення позовних вимог по цивільній справі № 2-705/11 було накладено заборону виконавчому комітету Ізмаїльської міської ради видавати дозволи на проектування та будівництво, а також оформлення будівель, споруд, в тому числі і самовільно збудованого вигребу (зливної ями), розташованих в м. Ізмаїлі по вул. Кишинівській, 122-а. Також відповідачами рішення приймалися без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття відповідних рішень, що призвело до порушення прав позивача. Позивач зазначає, що протиправними діями відповідачів завдано моральної шкоди, яка виражається в тому, що позивач змушена нести матеріальні та моральні витрати, повязані з необхідністю усунення створених відповідачами проблем і поновлення своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради позов не визнав у повному обсязі з підстав вказаних в письмових запереченнях та просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 1085 від 20.08.2009 року, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07.12.2012 року та рішення міжвідомчої комісії виконкому по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м.Ізмаїл від 29.07.2009 року були прийняті у межах компетенції та у відповідності до діючого законодавства. Крім цього, вважає що позивачем не доведено, яким чином оскаржуване рішення про оформлення права власності на нерухоме майно порушує права, свободи або інтереси позивача. Також зазначає, що оскільки у справі позивачем оспорюється правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вони діяли у межах компетенції та відповідно до діючого законодавства.

В судове засідання представник міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїл не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавав письмові пояснення, якими просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що рішення міжвідомчої комісії від 29.07.2009 року було прийняте у межах компетенції та у відповідності до діючого законодавства.

В судове засідання ОСОБА_5 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

В судове засідання представник Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник приватного підприємства «Геоінформсервіс» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією і законами України.

Згідно підпункту 9 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа, звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

Орган місцевого самоврядування визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки місцевим правилам забудови населеного пункту, містобудівній документації.

У разі якщо зазначені в заяві (клопотанні) наміри належать до переважного чи допустимих видів забудови відповідної території, орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня реєстрації заяви (клопотання) надає заявнику містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, встановлені місцевими правилами забудови населеного пункту.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задоволено, постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013 року скасовано та справу повернуто новий розгляд. Суду рекомендовано звернути увагу на те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1085 від 20.08.2009 року є неправомірним, оскільки прийняте на підставі рішення, яке скасовано судом. Крім цього, звернуто увагу, що суди першої та апеляційної інстанції не надали оцінки доводам позивачів стосовно порушень вимог ДБН 360-92**, що також вбачається з висновків суду першої та апеляційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення шкоди та позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод, якими встановлено, що при будівництві були порушені вимоги забудови земельної ділянки.

ОСОБА_5 було отримано державний акт серії ЯГ № 942173 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0525 га, розташовану в м. Ізмаїлі по вул. Кишинівській, 122 -а (т.1, а.с. 42).

Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області було прийняте рішення №1085 від 20.08.2009 року «Про виконання будівництва згідно до рішення виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по вул. Кишинівська, 122-а», яким дозволено ОСОБА_5 оформити у встановленому законом порядку гараж літер «Б» розміром 6х7, 50 м. з навісом літер «б» площею 10,9 кв. м., згідно наданих результатів геодезичних робіт по інвентаризації встановлених меж земельної ділянки по вул. Кишинівська,122-а, виконаних спеціалістом ПП «Геоінфомрсервіс» ОСОБА_7 (т.1, а.с. 23).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2004 року (т.1, а.с.63) в порядку забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, було заборонено виконавчому комітету Ізмаїльської міської ради надавати дозвіл на проектування та будівництво, а також на оформлення споруд на земельній ділянці по вул. Кишинівській, 122-а в м. Ізмаїлі, до розгляду справи по суті.

По вищезазначеній справі Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було прийняте рішення 23.03.2005 року. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.01.2006 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року частково змінено.

Вищезгаданими рішеннями судів встановлено, що при будівництві були порушені вимоги забудови земельної ділянки, зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_4Ф в користуванні земельними ділянками, розташованими за адресою: м. Ізмаїл, пров. Каланчацький,1 та 1-а, та зобовязано ОСОБА_5 демонтувати частини домобудівлі, та сторони повинні встановити межові знаки між ділянками.

Крім цього, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2а-19/09 від 19.01.2009 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 602 від 04.05.2005 року «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу зі знесенням гаражу та частини прибудови на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні, по вул. Кишинівська, 122-а».

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За правилами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За правилами ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Як встановлено у ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі комітети приймають акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради не мав правових підстав приймати рішення № 1085 від 20.08.2009 року «Про виконання будівництва згідно до рішення виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по вул. Кишинівська, 122-а», оскільки резолютивна частина судового рішення має імперативний характер, і є обовязковою для виконання, всупереч вимогам чинного законодавства виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради винесене неправомірне рішення на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 602 від 04.05.2005 року, яке скасоване постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2а-19/09 від 19.01.2009 року.

Міжвідомчою комісією виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїлі було прийняте рішення від 29.07.2009 року, яке оформлене протоколом № 3, згідно якого дозволено ОСОБА_5 оформити у встановленому законом порядку гараж літер «Б» розміром 6 х 7, 50 м. з навісом літер «б» площею 10,9 кв. м. (т.1, а.с. 157).

Згідно п. VIII положення про міжвідомчу комісію виконкому по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїл ( т.1, а.с. 124-125) до компетенції міжвідомчої комісії відноситься оформлення самовільно споруджених прибудов, будівель і перепланування в житлових і нежитлових приміщеннях (і в орендованих), визнання їх відповідаючим БНіП, незалежно від форми власності.

Згідно п. VII положення про міжвідомчу комісію виконкому по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїл її рішення носять рекомендаційний характер.

Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що висновки міжвідомчої комісії є суб'єктивною позицією комісії і носять рекомендаційний характер, до повноважень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради відноситься надання дозволів на оформлення права власності на нерухоме майно.

Таким чином, рішенням міжвідомчої комісії, яке оформлене протоколом № 3 від 29.07.2009 року права, свободи або інтереси позивача не порушувалися, воно мало лише рекомендаційний характер, та його скасування не є належним способом захисту порушеного права позивача, у звязку з чим у цій частині у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 суттєво порушені норми ДБН 360-92** при будівництві обєкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, б.122-а.

Згідно висновку експерта №58/41-2014 по судовій будівельно-технічній експертизі у цивільній справі № 2-705/11, складеного судовим експертом ОСОБА_8 по четвертому питанню розяснено, що при спорудженні прибудови літ. «а» було порушено вимоги п. 3.25* ДБН 360-92**, оскільки її східна стіна перебуває на відстані меншій за 1,0 м від визначеної кадастровим планом межі із земельною ділянкою ОСОБА_6 (лінія ВГ за кадастровим планом); при спорудженні гаражу літ. «Б» було порушено вимоги п. 3.25* ДБН 360-92**, оскільки частина його південної стіни розташовується на відстані меншій за 1,0 м від визначеної кадастровим планом межі із земельною ділянкою ОСОБА_4 (лінія ГА за кадастровим планом). Також встановлено, що протипожежний розрив між існуючою будівлею гаражу літ. «Б» з навісом літ. «б» домоволодіння № 122-а по вул. Кишинівській в м. Ізмаїл та проектним житловим будинком ОСОБА_4 є меншим за 10 м і не відповідає вимогам п. 7.5 ДБН 360-92**. Відстань від гаражу літ. «Б» домоволодіння № 122-а по вул. Кишинівська в м. Ізмаїлі Одеської області до житлового будинку домоволодіння № 1 по провулку Каланчакський в м. Ізмаїл Одеської області в наведеній в державному акті конфігурації становила б менше 10 м., тобто не відповідала вимогам п.7.5 ДБН 360-92**. Відстань від позначеної № 7 зливної ями у складі домоволодіння № 122-а по вул.Кишинівській в м. Ізмаїл до проектного житлового будинку ОСОБА_4 є меншою від передбаченої п.18.3.1.4 ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування.»

Однак рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07 грудня 2012 року «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна по вул. Кишинівській,122-а» було вирішено оформити право приватної власності ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» - будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв. м., літ. «Б» - гараж, розташований в м.Ізмаїлі, вул. Кишинівська,122-а.

Також, у своїх запереченнях виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради зазначає, що в результаті обстеження було встановлено, що ОСОБА_5 виконані необхідні інженерно-технічні заходи, що забезпечують відвід зливних стоків від домоволодіння позивача, а інші виявлені відхилення від вимог ДБН 360-92** можуть бути усунені виключно за рішенням суду.

Ці посилання представника відповідача спростовуються матеріалами справи та зокрема висновком експерта №58/41-2014 по судовій будівельно-технічній експертизі у цивільній справі № 2-705/1, в якому звертається увага на те, що ОСОБА_5 при будівництві нерухомого майна по вул. Кишинівській , 122-а були порушенні будівельні та протипожежні норми.

Крім цього, факт порушення ОСОБА_5 при будівництві вимог забудови земельної ділянки встановлений рішеннями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року та апеляційного суду Одеської області від 31.01.2006 року.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07 грудня 2012 року «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна по вул.Кишинівській,122-а» було винесено без урахування вимог законодавства у сфері будівельних та протипожежних норм, які були порушені ОСОБА_5 та не було встановлено, що при оформленні права власності на обєкт нерухомості за ОСОБА_5 з порушенням будівельних норм, будуть порушені права та інтереси позивача, який мав намір будувати житловий будинок на земельній ділянці, суміжній земельній ділянці ОСОБА_5, на якій розміщений обєкт нерухомого майна, побудований з порушенням ДБН 360-92**.

За приписами ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині щодо скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав є похідними від позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, а тому підлягають задоволенню з метою поновлення порушених прав позивача.

Крім цього, судом звертається увага на те, що справа знаходиться в провадженні суду з 2010 року, за цей період виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради прийняте спірне рішення № 1626 від 07 грудня 2012 року «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна по вул. Кишинівській,122-а», на підставі якого було видане свідоцтво про право власності та зареєстрований обєкт нерухомості, всі позовні вимоги є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради,у звязку з чим з метою реального захисту прав позивача, вищезгадані позовні вимоги підлягають розгляду саме в цьому провадженні.

Вказані вище обставини також свідчать про те, що право позивача не може бути захищено у спосіб, про який він вказує в позові, однак суд, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС України з приводу права суду на вихід за межі позовних вимог, вважає, що право позивача, про захист якого він просить, а саме скасування державної реєстрації, підлягає захисту шляхом скасування рішення КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію від 23.12.2012 року права власності на нерухоме майно ОСОБА_5, оскільки тільки у такий спосіб можливо здійснити повний захист прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, вказані норми встановлюють загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В ході розгляду справи переконливих доказів заподіяння позивачу діями або бездіяльністю відповідача моральної шкоди не надано, не наведені фактичні дані, які б підтверджували понесення втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, наявність таких страждань та за яких обставин позивачем було втрачено нормальні життєві звязки і в чому полягали зусилля для організації свого життя. Також, не надано доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та завданням позивачу моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо). Крім цього, не надано розрахунків, з яких визначено розмір шкоди.

Вказане дає суду підстави вважати, що позов в цій частині є необґрунтованим та недоведеним належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, при вирішенні даного спору, враховуючи зміст ст.166 КАС України в частині того, що постановлення окремої ухвали це право суду та те, що суд не встановив обставин, які б стали безумовною підставою для постановлення окремої ухвали.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду з його ініціативи на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Тому, беручи до уваги, що правом ініціювання постановлення окремої ухвали наділений лише суддя за наявності відповідних підстав, зважаючи на положення статті 166 КАС України, враховуючи, що судом використовуються всі представлені адміністративним процесуальним законом засоби для поновлення порушених прав позивача, у задоволенні клопотання представника позивача про прийняття окремої ухвали слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Судом приймається до уваги, що згідно уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 звернулась з 6-ма позовними вимогами, з яких задоволено 4 позовні вимоги до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». Позивачем було сплачено при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 33 грн. 40 коп. ( квитанція № 6 та квитанція № 122), тому враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково необхідно стягнути на користь позивача з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 11 грн. 13 коп. та комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 11 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст. 6, 9-11, 69-71, 90, 94, 159-163, 166 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради по розгляду питань з оформлення та переобладнання обєктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїлі, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватне підприємство «Геоінформсервіс» про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною державної реєстрації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1085 від 20 серпня 2009 року «Про виконання будівництва згідно рішення виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по вул. Кишинівська, 122-а».

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07.12.2012 року «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна по вул.Кишинівській,122-а».

Скасувати свідоцтво про право власності № 1265 від 11.12.2012 року на нерухоме майно, що видано ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Кишинівський, 122-а.

Скасувати рішення комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію від 23.12.2012 року права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Кишинівський, 122-а.

Стягнути з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_4 судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 11 грн. 13 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_4 судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 11 грн. 13 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_9