Справа № 546/249/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 546/249/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.07.2017р. по справі № 546/249/17

за позовом ОСОБА_1

до Решетилівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про зняття невідбутого адміністративного покарання у вигляді адміністративного арешту та припинення виконання постанови судді Решетилівського районного суду Полтавської області,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до Решетилівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області, в якому просив зняти невідбуте адміністративного покарання у вигляді адміністративного арешту та припинити виконання постанови судді Решетилівського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.07.2017р. по справі № 546/249/17 провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Решетилівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області про зняття не відбутого адміністративного покарання у вигляді адміністративного арешту та припинення виконання постанови судді Решетилівського районного суду Полтавської області - закрито.

Роз'яснено позивачу, що він має право звернутись до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції її скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом пункту першого частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не може вирішуватись адміністративним судом.

У частині другій статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За правилами ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п'ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 16 вересня 2015 року Решетилівським районним судом Полтавської області ухвалена постанова у справі №546/865/15-п, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на сім діб та стягнуто судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.3).

Вищезазначена постанова набрала законної сили та була вручена ОСОБА_1 в день її винесення 16 вересня 2015 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_1, яка міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №546/865/15-п.

16 вересня 2015 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.

21 вересня 2015 року постанова Решетилівського районного суду Полтавської області направлена до ВДАІ Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області для відому та до Решетилівського РВ ГУМВС України в Полтавській області для відому та виконання, що підтверджується копіями супровідних листів від 21 вересня 2015 року № 2079/5547/15-Вих та № 2078/5546/15-Вих (а.с.30-31).

Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Давність виконання - це визначений термін, протягом якого потрібно здійснити усі дії, необхідні для реалізації останньої стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення, і після закінчення якого постанова про накладення адміністративного стягнення вже не підлягає виконанню. Обов'язок звернення до виконання постанови лежить на органі (посадовій особі), що виніс постанову. Внаслідок безвідповідального ставлення до своїх обов'язків орган (посадова особа), що повинен звернути постанову до виконання, може пропустити перебіг строку і не звернути постанову до виконання.

Таким строком, згідно із ст. 303 КУпАП є три місяці. Цей термін починає відраховуватися з моменту винесення постанови, згідно ст. 299 КУпАП. Давність строків встановлюється задля підвищення ефективності роботи і відповідальності органів (посадових осіб), що звертають постанови до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Також, ч. 4 цієї ж статті передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Разом з тим, питання, пов'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову (ст. 304 КУпАП).

Тобто КУпАП передбачений строк звернення до виконання, але строк виконання постанови про накладення адміністративного стягнення не передбачений.

Таким чином, судом встановлено, що постанова Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2015 року була звернута до виконання на п'ятий день після її винесення, тобто 21 вересня 2015 року, в межах встановленого законом строку для звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання.

Предметом спору в даній справі є зняття не відбутого покарання за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності та припинення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ухваленої судом за нормами КУпАП.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не пов'язані зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, оскільки в цьому випадку відповідач не виступає в даному спорі як суб'єкт владних повноважень у розумінні п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України.

Згідно до п. 1. ч. 1 ст. 157 КАС України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що питання пов'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення повинно вирішуватись судом, який виніс вказану постанову в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відтак, якщо позивач не згоден з вищезазначеною постановою суду про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, він має право оскаржити її згідно із приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що у поданій позовній заяві ним не зазначено про те, що це адміністративний позов, поданий в порядку КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 302 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Відповідно до ст. 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Таким чином, питання припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, в даному випадку, підлягає розгляду судом, який ухвалив відповідну постанову та в порядку здійснення контролю за виконанням, а не за позовною заявою.

ОСОБА_1 звернувся до суду саме з позовною заявою, в якій просив зняти не відбуте покарання та припинити виконання постанови.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.07.2017р. по справі № 546/249/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.