Справа № 569/2657/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2657/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Ярмолюка І.М., Дем'янюка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Козлинця Ігоря Петровича про скасування постанови №0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до заступника начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Козлинця І.П., в якій вона просить скасувати постанову №0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 05 серпня 2016 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та двома дітьми на автомобілі марки «VW TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований на неї, а співвласником є її чоловік, в'їхала на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС. Під час здійснення митного контролю транспортного засобу її чоловіком були надані працівнику митниці всі необхідні документи на підтвердження їх осіб, зокрема їх паспорти та паспорти дітей, а також її посвідка на постійне проживання в Україні. Після перевірки вказаних документів інспектор митниці повернула документи зазначивши, що дозволено ввезення автомобіля в режимі «тимчасове ввезення до одного року». 17.11.2016 року її чоловік поїхав зазначеним автомобілем до Литовської Республіки для проведення планового обов'язкового технічного огляду автомобіля. Вона виїхати разом з чоловіком не змогла, оскільки захворіли діти, підтвердженням цього були відповідні довідки, які надавалися працівнику митниці. На митниці автомобіль був заарештований, а на неї складено протокол про порушення митних правил №0606/20407/16 від 17 листопада 2016 року. Постановою №0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів в розмірі 713933,01 грн. Вважає постанову незаконною та упередженою, оскільки висновки викладені у постанові не відповідають фактичними обставинам справи, а вона сама винесена з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зазначила, що уповноважений орган (особа) не надав належної оцінки численним порушенням під час складання протоколу про порушення митних правил відносно неї. Висновки про доведеність її вини у вчиненні зазначеного правопорушення, при розгляді даної справи зроблені без дотримання вимог ст. 495 МК України щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, що є істотним порушенням та безумовною підставою для скасування рішення. Протокол про порушення митних правил, складений відносно неї, є недопустимим, неналежним та недостатнім для висновку про її винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а його оцінка не відповідає вимогам статті 251, 252 КУпАП, ст. 495 МК України. Прийнявши до провадження протокол про порушення митних правил, посадова особа уповноваженого органу не звернула увагу, що цей протокол не відповідає положенням ст. 256 КУпАП та ст. 494 МК України, оскільки його складання відбулося без неї та без належного попереднього виклику чи повідомлення про час та місце складання протоколу щодо неї. Зазначена обставина позбавила її права дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, тобто здійснити дії, спрямовані на свій захист, що є грубим порушенням вимог ст. 494, 498 МК України. Як наслідок, складений відносно неї протокол є неконкретизованим, що позбавило її можливості належного захисту від обвинувачення. Згаданий протокол, використаний уповноваженою особою як доказ у справі про порушення нею митних правил, проте жодних інших доказів ухилення нею від сплати митних платежів у постанові не наведено, а у матеріалах справи вони відсутні. При вирішенні справи не було встановлено її умислу на ухилення від сплати митних платежів. За таких обставин вважає висновки про порушення митних правил та наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Складання протоколу без її участі, без надання їй часу для звернення за правовою допомогою, без подання заперечення на протокол, розгляд справи без урахування документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушило її права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими вона не мала можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан, пом'якшуючі обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказують ст.ст. 33, 34 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова винесена з порушенням строків давності притягнення до відповідальності.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та пояснила, що 05 серпня 2016 року вона з чоловіком та дітьми в'їхала на автомобілі в Україну, при перетині кордону за кермом автомобіля був її чоловік. Вони надали працівнику митниці всі документи, в тому числі паспорти та її посвідку на постійне проживання в Україні. Коли повернули всі документи, то чоловік повідомив їй, що дозволили ввезти автомобіль на рік, оскільки вона громадянка Литовської Республіки. Зазначила, що в її паспорті громадянки Литовської Республіки відмітки про те, що вона має посвідку на постійне проживання в Україні немає. Один чи два рази на рік вона їздила до Литви, але проживала в Україні.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що жодних порушень, які інкриміновані позивачу, вона не вчиняла. Оскаржувана постанова є упередженою, необ'єктивною, невмотивованою, винесена на основі невідповідності висновків, викладених у протоколі, фактичним обставинам справи та з порушенням строків притягнення до відповідальності, а зібрані матеріали є неповними, та недостатніми для визнання позивача винною у вчиненні порушення, передбаченого ст. 485 МК України. Мають місце також численні порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні постанови: не надано належної оцінки численним порушенням вимог закону під час складання протоколу про порушення митних правил відносно позивача, має місце фальсифікація доказів, а саме: контрольного талону, згідно з яким у транспортному засобі на момент перетину кордону знаходилась одна особа, хоча насправді їх було чотири; висновки про доведеність вини при розгляді справи зроблені без дотримання вимог ст. 495 МК України; допущено порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП. Протокол про порушення митних правил № 0606/20407/16 від 17.11.2016 року не відповідає положенням ст. 256 КУпАП та ст. 494 МК України, оскільки складання протоколу відбулося без особи, яка притягується до відповідальності та без попереднього виклику чи повідомлення про час та місце складання протоколу. Одночасно із складанням протоколу був тимчасово вилучений автомобіль та технічний паспорт на нього, що належить позивачу, однак у протоколі про порушення митних правил відомості про згадану процесуальну дію відсутні. Підставою складання протоколу був саме автомобіль і про наявність автомобіля інспектору ДФС було відомо, ще до моменту складання протоколу. Отже, зазначений транспортний засіб та документи на нього мали бути вилучені одночасно із складанням протоколу і саме у ньому мали бути перелічені. Тимчасове вилучення транспортного засобу та документів проведено інспектором ДФС з перевищенням наданих йому повноважень, оскільки Митний кодекс України допускає тимчасове вилучення предметів, транспортних засобів та документів лише в особи, яка не має в Україні постійного місця проживання чи адреси. У протоколі від 17.11.2016 року зазначено, що вказаний протокол складено за участю перекладача Курача С.П., однак його підпис як учасника згаданої процесуальної дії у протоколі відсутній. Щодо строків розгляду справи, то він проведений з порушенням вимог ст. 525 МК України. Крім того, розпочинав розгляд Павлюк О. А., а рішення виносив Козлинець І.П., що є неприпустимим. Також зазначив, порушення митних правил за ст. 485 МК України не є триваючим, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 09.04.2012 року у справі №21-260а11, а тому постанова винесена з порушенням строків притягнення особи до відповідальності. Вказав, що пояснення інспектора Волинської митниці ДФС Сватко К.О., які взяті до уваги при винесенні постанови жодним чином не спростовують того, що посвідка на постійне проживання позивачем їй не надавалась. При здійсненні митного контролю працівнику митниці були надані наступні документи: паспорт громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 та посвідка на постійне проживання її в Україні; документи на дітей та паспорт громадянина України ОСОБА_11, а також документи на автомобіль. Позивач з сім'єю рухалася по зеленому коридору. Інспектор митниці повернувши документа зазначила, що їм дозволено ввезення автомобіля в Україну терміном на один рік. В подальшому 17 листопада 2016 року ОСОБА_11 змушений був особисто виїхати в Литовську Республіку для проходження обов'язкового технічного огляду автомобіля. Позивач не мала змоги виїхати теж, оскільки захворіли діти. З огляду на це, умисел у позивача на ухилення від сплати митних платежів не доведено. Позивач не подала жодного фіктивного документу з метою ухилитися від сплати обов'язкових митних платежів.

Представники відповідача позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на подані письмові заперечення.

Представник відповідача Демянюк С.М. суду пояснив, що при ввезенні 05 серпня 2016 року на територію України автомобіля позивач у відповідності до ст. 366 МК України обрала «зелений коридор», тобто провела декларування шляхом вчинення дій, чим засвідчила, що переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларування. Однак в подальшому встановлено факт передачі зазначеного автомобіля позивачем для керування своєму чоловіку громадянинові України, тобто особі, яка не ввозила його на митну територію України. Тому при перетині кордону 17 листопада 2016 року на транспортному засобі, який був завезений громадянкою Литовської Республіки її чоловіком, був складений протокол про порушення митних правил і автомобіль був вилучений, для забезпечення в подальшому сплати штрафу громадянкою іншої держави. Спочатку був складений протокол, а потім був вилучений транспортний засіб. Особа позивача була встановлена по базі даних, згідно якої вона пред'явила паспорт громадянки Литовської Республіки, де постійно проживає. В ході провадження по справі до митниці прибула позивач з чоловіком, де вони надали документи, які підтверджували, що з 2015 року вона постійно проживає в Україні. Протокол про порушення митних правил направлявся позивачу за адресою в Україні, яку повідомив її чоловік. Матеріали про порушення митних правил спочатку були на розгляді у в.о. заступника начальника Рівненської митниці ОСОБА_12, коли у нього закінчилися повноваження матеріали розглянув Козлинець І.П. - заступник начальника Рівненської митниці. Позивач була притягнута до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, яка передбачає також настання відповідальності за ввезення автомобіля на митну територію України резидентами України без відповідного розмитнення у строк, визначений законом, тобто вчинення дій спрямованих на умисне ухилення від сплати митних платежів. Отже, оскаржувана постанова була винесена з дотриманням всіх норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача Ярмолюк І.М. суду пояснив, що 17 листопада 2016 року, під час документування порушення митних правил, ОСОБА_11 документально не підтвердив, що його дружина є резидентом України.

Свідок ОСОБА_13 - працівник Рівненської митниці ДФС, в судовому засіданні показала, що вона здійснювала митний контроль 17 листопада 2016 року, коли ОСОБА_14 заїхав на територію митниці на транспортному засобі, який був зареєстрований в Литовській Республіці. Нею було встановлено, що даний транспортний засіб було ввезено на митну територію Україна громадянкою Литовської Республіки ОСОБА_1 ОСОБА_11 було запрошено дати письмові пояснення. Він пояснив, що транспортний засіб ввезла на територію України його дружина. Інформація про ОСОБА_1 була взята із бази даних, де зазначено, що вона проживає у Литовській Республіці. ОСОБА_11 вказав, що вона постійно проживає в Україні, але жодних документів на підтвердження даної обставини він не надав. Протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 був складений у двох примірниках без присутності останньої та враховуючи пояснення ОСОБА_11 Один протокол був направлений на Литовську Республіку, а інший за адресою проживання ОСОБА_1 в Україні, яку повідомив ОСОБА_11 Порушення митних правил відбулося, коли ОСОБА_1 передала транспортний засіб для керування своєму чоловіку - ОСОБА_11 Після складання протоколу був вилучений у ОСОБА_11 транспортний засіб, як гарантія сплати штрафу громадянкою іншої держави.

Свідок ОСОБА_11 - чоловік позивача, суду показав, що він влітку з дружиною та дітьми приїхав на транспортному засобі до України. При перетині кордону вони надали всі документи для перевірки, в тому числі і посвідку на постійне місце проживання в Україні. Він вийшов і передав документи працівнику митниці, повідомив, що в автомобілі знаходять дружина та діти. Інспектор запитала на кого оформляти перетин транспортного засобу, він погодився здійснити оформлення на дружину. Після цього йому повідомили, що автомобіль може перебувати на території України один рік. Через три місяці він був змушений поїхати за межі України, оскільки закінчувався термін дії технічного огляду на транспортний засіб. Дружина з ним поїхати не змогла, оскільки захворіли діти. 17 листопада 2017 року він заїхав на прикордонну смугу. Коли він передав всі документи ОСОБА_13, вона була в КПП, потім вийшла і запитала чий транспортний засіб, ким він був завезений на територію України. Через тривалий проміжок часу йому повідомили, що транспортний засіб був ввезений його дружиною, тому його відпустять, а автомобіль вилучать. Він пояснив працівникам митниці, що вони можуть поспілкуватися з дружиною по телефону і вона їм все пояснить. Транспортний засіб у нього вилучили, не опечатавши його та не здійснивши опису, поставили на штрафний майданчик. Письмові пояснення, які він написав на МП «Городище» йому надиктували, вказавши що автомобіль був завезений дружиною, що не відповідає дійсності. Зазначив, що вони дуже часто перетинають кордон, постійно надають всі документи, тому вирішили оформити перетин транспортного засобу на дружину, яка є громадянкою іншої держави, що дозволило їм ввезти автомобіль на 1 рік. Про те, що його дружина, як резидент України, що має посвідку на постійне проживання в Україні, не має права на ввезення транспортного засобу в Україні він та його дружина не знали.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 530 МК України встановлено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17 листопада 2016 року було винесено протокол про порушення митних правил №0606/20407/16 від 17 листопада 2016 року відносно громадянки Литовської Республіки ОСОБА_1, згідно якого 17 листопада 2016 року у зону митного контролю «Городище» Рівненської митниці ДФС на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «виїзд за межі території України» заїхав автомобіль марки «VW TOUAREG», державний номерний знак НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_11, що слідував з України до Литовської Республіки у приватних справах. У ході здійсненого митного контролю, а саме перевірки інформації, наявної в ЕБД ЄАІС розділ «Автотранспортні засоби» та АСМО «Інспектор» було встановлено, що даний транспортний засіб був ввезений на митну територію України громадянкою Литовської Республіки ОСОБА_1 через ПП «Ягодин» Волинської митниці ДФС 05 серпня 2016 року в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» по смузі руху «зелений коридор». Оскільки тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб, тому ОСОБА_1 вчинила протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме: порушила встановлені Митним кодексом України умови тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «VW TOUAREG», р.н. НОМЕР_2, використала транспортний засіб особистого користування, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими були надані такі пільги, та не виконала обов'язок зі сплати митних платежів.

Згідно протоколу про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №0606/20400/16 від 17 листопада 2016 року транспортний засіб марки «VW TOUAREG», р.н. НОМЕР_2 було вилучено для забезпечення стягнення штрафу з особи, яка не має постійного місця проживання в Україні. В подальшому автомобіль був повернутий ОСОБА_1

Постановою у справі про порушення митних правил №0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року громадянку Литовської Республіки ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 713933,01 грн.

У зазначеній постанові від 09 лютого 2017 року викладено обставини ввезення транспортного засобу до України, які встановлені у протоколі від 17 листопада 2016 року.

Також факт ввезення транспортного засобу на територію України підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_11, наданими ним Рівненській митниці 17 листопада 2016 року (а.с.40).

В поясненні від 26.01.2017 року головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 МП «Ягодин», Волинської митниці ДФС Сватко К.О. вказала, що 05.08.2016 року вона дійсно здійснювала митне оформлення транспортного засобу марки «VW TOUAREG», кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення». Митне оформлення здійснювала у відповідності до чинного законодавства на підставі поданих до митного оформлення документів (а.с.48).

Згідно контрольного талону Волинської митниці ДФС від 05 серпня 2016 року для проходження по «зеленому коридору», в транспортному засобі на момент перетину кордону знаходилася одна особа (а.с.49). Щодо твердження позивача та її представника, що у вказаний талон працівником митниці була внесена недостовірна інформація, то суд не бере його до уваги, оскільки зазначений талон видається Державною прикордонною службою України і в подальшому передається митному органу.

Крім того, в ході здійснення провадження працівниками Рівненської митниці ДФС встановлено, що відповідно до посвідки на постійне проживання від 14.01.2015 року ІН 071786, громадянка ОСОБА_1 з 13.06.2008 року має постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи зазначене, у відповідності до п. «в» ч. 50. ст. 4 МК України, громадянка Литовської Республіки ОСОБА_1 з 13.06.2008 року набула статусу громадянина-резидента України.

Частиною 3 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами - резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8703 УКТ ЗЕД (автомобілі легкові та інші моторні засоби, призначені головним чином для перевезення людей) дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, відповідно до ч. 3 ст. 1 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно дотримуватись Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

При ввезенні 05.08.2016 року на територію України автомобіля марки «VW TOUAREG», державний номерний знак НОМЕР_2, країна реєстрації - Литовська Республіка, ОСОБА_1 у відповідності до ст. 366 МК України обрала «зелений коридор», тобто провела декларування шляхом вчинення дій, чим засвідчила, що переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларування.

Згідно з інформацією, наданою Волинською митницею ДФС від 12.12.16 № 6219/03-70-20-02-11 встановлено, що перетин митного кордону України ОСОБА_1 здійснювала 05.08.2016 року через пункт пропуску «Ягодин» по смузі руху «зелений коридор» та пред'явила працівникам Волинської митниці ДФС паспорт громадянки Литовської Республіки LTU НОМЕР_3. В результаті чого, пропуск на територію України вищевказаного транспортного засобу відбувся в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, знаючи про наявність у неї посвідки на постійне проживання від 14.01.2015 року ІН 071786 свідомо пред'явила працівникам органу доходів і зборів паспорт громадянки Литовської Республіки від 01.08.2011 року LTU НОМЕР_3, в якому відсутні відомості щодо підтвердження її статусу резидента, а отже ухилилася від сплати митних платежів, передбачених при тимчасовому ввезенні транспортних засобів на територію України громадянами резидентами.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_11 та пояснень позивача щодо надання працівнику митниці при перетині кордону посвідки на постійне місце проживання в Україні, оскільки жодним доказом це не підтверджено, та не встановлено у судовому засіданні.

Також суд ставиться критично до показань свідка ОСОБА_11 щодо незнання про обов'язковість сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу резидентами України, оскільки незнання законів - не звільняє особу від відповідальності.

Крім того, станом на день розгляду справи митні платежі, які відповідно до законодавства України підлягають сплаті при імпорті автомобіля марки «VW TOUAREG», державні номерні знаки НОМЕР_2 на територію України, громадянкою ОСОБА_1 не сплачені.

Позивач та її представник посилаються на те, що під час розгляду справи посадова особа органу доходів і зборів, вирішуючи справу допустила порушення вимог ст. 498 МК України, ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, при цьому вони не навели конкретних фактів, які саме порушення були допущені у всебічності повноті та об'єктивності з'ясування обставин справи, а також не спростували ніякими іншими фактами обставини, викладені у оскаржуваній постанові.

Не заслуговує на увагу твердження позивача та її представника про те, що посадовими особами Рівненської митниці ДФС порушено вимоги ст. 256 КУпАП та ст. 494 МК України, оскільки протокол про порушення митних правил був складений без присутності особи що притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 494 МК України визначено, що протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою. Тобто, за наявності правових підстав, протокол складається як в присутності особи, так і без її присутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 494 МК України примірник протоколу протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Протокол про порушення митних правил від 17.11.2016 року № 0606/20407/16 було направлено на адресу ОСОБА_1, що підтверджується листом Рівненської митниці ДФС 18.11.2016 року за № 5553/64/17-70-64 (а.с.35), який згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, був вручений адресату особисто 21.11.2016 року (а.с.36).

Щодо посилань позивача та її представника на неконкретизованість порушення у протоколі про порушення митних правил, суд звертає увагу на те, що протокол про порушення митних правил, це в першу чергу той документ, яким фіксується правопорушення, а не документ, відповідно до якого особа визнається винною у вчиненні правопорушення та притягується до відповідальності.

Посадовими особами Рівненської митниці ДФС під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил з дотриманням вимог ч. 1 ст. 486 МК України, щодо своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, були зібрані та долучені до матеріалів справи як докази не лише протокол про порушення митних правил, а й інші документи, які мають доказове значення у справі, зокрема, пояснення ОСОБА_11 від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_1, головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 МП «Ягодин», Волинської митниці ДФС Сватко К.О. від 26 січня 2017 року, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору», службову записку управління адміністрування митних платежів Рівненської митниці ДФС від 17.11.16 року № 2501/34/17-70-19-01 з розрахунком митних платежів, посвідку на постійне проживання від 14 січня 2015 року № ІН071786.

Щодо строків розгляду матеріалів про порушення митних правил, то ч. 1 ст. 467 МК України визначено, що у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, виявлено Рівненською митницею ДФС 17 листопада 2016 року під час вивезення за межі митної території України автомобіля ОСОБА_11, а постанову винесено 09 лютого 2017 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, визначеного Митним кодексом України.

Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду України від 09.04.2012 року у справі №21-260а11 щодо визначення порушення, передбаченого ст. 485 МК України як нетриваючого, - безпідставне, оскільки вона стосується випадків подачі письмової декларації, до якої подаються копії документів, які оформляються у письмовому вигляді, що не стосується обставин справи, встановлених у протоколі про порушення митних правил від 17 листопад 2016 року та постанові від 09 лютого 2017 року. Крім того, Митний кодекс України який набрав чинності 01 червня 2012 року, відніс порушення, передбачене ст.485, до триваючого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Отже, позивачем не надано жодних доказів порушення посадовими особами митниці її прав, як не надано доказів порушення посадовими особами митниці норм матеріального чи процесуального права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що відсутні визначені законом підстави для скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо визнання позивача винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення на неї штрафу в межах санкції статті є правомірними та законними, у суду відсутні підстави для скасування постанови від 09 лютого 2017 року, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 158-163, 167, 171-2, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Козлинця Ігоря Петровича про скасування постанови №0606/20407/16 від 09 лютого 2017 року та закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 29 вересня 2017 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.О. Першко