Справа № 819/552/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року № 876/8475/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року в адміністративній справі за позовом Тернопільської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови,

встановив:

У березні 2017 року позивач Тернопільська ОДА звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та скасувати постанову державного виконавця від 06.03.2017 р. (ВП №52989754/16) як незаконну.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 06.03.2017 р. у виконавчому провадженні № 52989754 про накладення штрафу.

З цією постановою суду першої інстанції від 06.06.2017 року не погодилась ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду прийнята з порушенням норм права на підставі невірного встановлення обставин, що мають значення для справи та без доведення таких обставин, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в оскарженій постанові суд першої інстанції підмінив юридичний зміст постанови Львівського апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №819/768/14-а (№876/304/16) шляхом ототожнення різних за юридичним змістом понять: «реєстрація змін до статуту» та «реєстрація статуту». На підставі такої підміни юридичного змісту вказаної постанови суд прийняв рішення, яке фактично скасовує рішення апеляційної інстанції. Вказує також апелянт, що в оскарженій постанові суд безпідставно визнав, що Позивач добровільно виконав вищевказану постанову шляхом прийняття розпорядження «Про відмову у реєстрації статуту релігійної громади УПЦ КП міста Бучача» в той час, як Позивач відповідно цієї постанови зобов'язаний був розглянути заяву від 26.09.2013 року «про реєстрацію змін до статуту», а не приймати рішення про «реєстрацію статуту». В оскарженій постанові суд протиправно не взяв до уваги правову оцінку обставинам, які встановлені Львівським апеляційним адміністративним судом у адміністративній справі №819/768/14-а (№876/304/16) та які вказують на те, що немає підстав для відмови у реєстрації змін до статуту релігійної організації поданих заявою від 26.09.2013 року. Зазначає апелянт, що при вирішення справи суд порушив вимоги ст.53 КАС України - не встановив, що судове рішення впливає на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі та не залучив таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та яким невідомо про даний спір. За результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов безпідставних висновків про протиправність дій та постанови від 06.03.2017 року державного виконавця, що мало наслідком порушення прав апелянта як стягувача у виконавчому провадженні та закінчення виконавчого провадження без фактичного виконання судового рішення.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 06.06.2017 р. та прийняти нову постанову суду.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. у справі № 876/304/16, зобов'язано Тернопільську ОДА розглянути заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1 від 26.09.2013 року про реєстрацію змін до статуту у порядку, передбаченому Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» та прийняти відповідне рішення (а.с. 16).

Для виконання вказаної постанови суду від 06.09.2016 року Тернопільським окружним адміністративним судом було видано 20.10.2016 року виконавчий лист № 819/768/14-а, на підставі якого головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4 28.11.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52989754 (а.с. 13).

Оскарженою до суду постановою цього ж державного виконавця від 06.03.2017 року у виконавчому провадженні ВП №52989754 на боржника Тернопільську ОДА накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду, а також зобов'язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 15).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 2, 4 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.5 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.26 вказаного Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 вказаного Закону врегульовано питання щодо порядку виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, визначена статтею 75 Закону. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що після видачі Тернопільським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 819/768/14-а від 20.10.2016 року щодо виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. у справі № 876/304/16, Тернопільською ОДА було розглянуто заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1 від 26.09.2013 року про реєстрацію змін до статуту релігійної громади «Парафія Свято-Миколаївської церкви» міста Бучач Тернопільської області Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату.

Розгляд цієї заяви від 26.09.2013 року було здійснено Тернопільською ОДА керуючись Законами України «Про місцеві державні адміністрації» та «Про свободу совісті та релігійні організації».

За результатами розгляду цієї заяви від 26.09.2013 року головою Тернопільської ОДА було винесено Розпорядження №624-од від 25.10.2016 року «Про відмову в реєстрації статуту релігійної громади УПЦ КП міста Бучач» (а.с. 9).

Про результати розгляду вказаної вище колективної заяви від 26.09.2013 року на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. у справі № 876/304/16, Тернопільською ОДА було повідомлено ОСОБА_1 письмовими повідомленнями № 01/329-01-14 від 31.10.2016 р. та № Кол-3/2250 від 10.11.2016 р.. До вказаних повідомлень було додано копію зазначеного Розпорядження №624-од від 25.10.2016 року (а.с. 10, 11).

Крім цього, на виконання постанови державного виконавця від 28.11.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №52989754, письмовим повідомленням Тернопільської ОДА № 02-6107/16-10 від 08.12.2016 р. було повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про факт виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. в добровільному порядку ще 25.10.2016 року. До цього повідомлення було додано копію вказаних Розпорядження №624-од від 25.10.2016 року та повідомлень від 31.10.2016 р. і від 10.11.2016 р. (а.с. 7).

Таким чином, станом на 28.11.2016 року, тобто на момент відкриття виконавчого провадження ВП №52989754 і станом на 06.03.2017 року, тобто на момент винесення постанови державного виконавця про накладення на боржника Тернопільську ОДА 5100 грн. штрафу, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. було виконано Тернопільською ОДА.

Отже, судом першої інстанції у розглядуваній адміністративній справі зроблено об'єктивний і обгрунтований висновок про протиправність оскарженої постанови державного виконавця про накладення на боржника Тернопільську ОДА 5100 грн. штрафу у виконавчому провадженні ВП №52989754.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що із змісту вказаних вище Розпорядження №624-од від 25.10.2016 року, повідомлень Тернопільської ОДА від 31.10.2016 р., від 10.11.2016 р. і від 08.12.2016 р., довідки від 24.10.2016 року про погодження проекту розпорядження, пояснювальної записки від 24.10.2016 року до проекту розпорядження, чітко і однозначно видно, що Тернопільською ОДА розглянуто колективну заяву мешканців міста Бучач Тернопільської області ОСОБА_5 та інших від 26.09.2013 року про реєстрацію змін до статуту релігійної громади. Розгляд цієї заяви від 26.09.2013 року здійснено на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р., і за результатами розгляду винесено Розпорядження №624-од від 25.10.2016 року.

Вказане Розпорядження голови Тернопільської ОДА №624-од від 25.10.2016 року було чинним станом на час винесення постанови державного виконавця від 06.03.2017 року про накладення на Тернопільську ОДА 5100 грн. штрафу.

Вказаною вище постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. у справі № 876/304/16 Тернопільську ОДА зобов'язано розглянути заяву від 26.09.2013 року про реєстрацію змін до статуту у порядку, передбаченому Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» та прийняти відповідне рішення. У цій постанові суду не вказано яким має бути результат розгляду цієї заяви від 26.09.2013 року та якого змісту має бути прийняте рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що правомірність (законність) вказаного вище Розпорядження голови Тернопільської ОДА №624-од від 25.10.2016 року «Про відмову в реєстрації статуту релігійної громади УПЦ КП міста Бучач» не являється предметом судової перевірки у даній адміністративній справі за позовом Тернопільської ОДА.

Тому, являються безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції здійснено підміну юридичних понять «реєстрація змін до статуту» і «реєстрація статуту», та не взято до уваги правової оцінки обставин про відсутність підстав для відмови у реєстрації змін до статуту релігійної організації.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що постанова суду першої інстанції від 06.06.2017 року щодо задоволення позову про визнання протиправними дій головного державного виконавця Медведєва О.В. та про визнання протиправною і скасування постанови головного державного виконавця від 06.03.2017 р. у виконавчому провадженні № 52989754 про накладення штрафу, не оскаржена відповідачем в апеляційному порядку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року в адміністративній справі за позовом Тернопільської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено 25.09.2017 року