Справа № 569/556/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Тимощук О.Я.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" вересня 2017 р. Справа № 569/556/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

Капустинського М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "29" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Рівненського міського суду Рівненської області у якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 122809 від 06 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції Лесько Ю.О., про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.03.2017 р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР № 122809 по справі про адміністративне правопорушення від 06 січня 2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження по справі - закрито.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06 січня 2017 року інспектором патрульної поліції Лесько Ю.О. винесено постанову серії АР № 122809, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. (а.сп.5).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_3 06 січня 2017 року о 22 годині 27 хв. керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1 по вул. Соборна, 416 б м. Рівне не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 "а" ПДР України, яким передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. (а.сп.5)

Не погоджуючись із спірною постановою ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії АР № 122809 від 06 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, винесена неправомірно та з порушенням процеруди її складання, а тому вона підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП є необов'язковим.

Відтак, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. Таким чином, твердження суду першої інстанції проте, що відеозапис з місяця події є недопустимим доказом, суд апеляційної інстанції вважає помилковим.

Представником відповідача під час розгляду справи долучено диск з відеозаписом події, яка трапилася 06 січня 2017 року о 22 годині 27 хв. за адресою Соборна, 416 б м. Рівне. Як видно із вказаного відеозапису працівниками патрульної поліції 06 січня 2017 року о 22 годині 27 хв. зупинено транспортний засіб Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1 з водійського місця, якого вийшов ОСОБА_3, на вимогу працівника поліції пред'явити посвідчення водія позивач повідомив, що посвідчення у нього немає, крім того інших документів, що посвідчують особу у нього не було, останній не представлявся, а тому працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 було доставлено у відділ поліції для встановлення особи.

В подальшому за наслідком встановлення відомостей про особу, інспекторами поліції, перебуваючи в приміщенні відділенні поліції по вул. Пушкіна у м. Рівному, було складено протокол про адміністративне затримання ОСОБА_3 та винесено оскаржувану постанову, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від правової допомоги ОСОБА_3 відмовився.

З вказаного слідує, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, це підтверджено належними доказами, і відповідач правомірно притягнув його до відповідальності. При цьому, інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аналізуючи вказані правові норми та дослідивши поданий відповідачем відеозапис події, колегія дійшла висновку, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред'явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія для перевірки є встановленим відеозаписом, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії АР № 122809 від 06 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам ст.283 КУпАП, підстави для її скасування відсутні.

Відповідач, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, довів правомірність прийнятого ним рішення, надав докази на спростування доводів позивача.

Суд першої інстанції не дослідив належним чином представлені докази, не встановив дійсні обставини справи, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нової, у відповідності до ст.202 КАС України, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "29" березня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Б.С. Моніч

М.М. Капустинський