Справа № 807/2101/13-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9220/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2017 року у справі за його заявою про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - ОУПФ, ПФУ відповідно) звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (далі - Заява) в якій просило задовольнити Заяву з примусового виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року (далі - Постанова) у справі №807/2101/13-а, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП) заборгованості у сумі 4572,42 грн; замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання Постанови з Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області (далі - УПФ; правонаступник ОУПФ) на Головне управління ДФС у Закарпатській області (далі - ДФС).

Подану заяву обґрунтовує тим, що 11.08.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 №406-VII (далі - Закон №406-VII), відповідно до якого функції з контролю за сплатою єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передано від органів ПФУ до Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів). А тому, станом на теперішній час вказані функції з адміністрування єдиного внеску належать ДФС та її територіальним органам, як правонаступнику реорганізованого шляхом перетворення Міндоходів та його територіальних органів. У зв'язку із наведеним, повноваження ОУПФ щодо стягнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перейшли до ДФС.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило ОУПФ, яке покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою Заяву задовольнити. В апеляційній скарзі покликається на обставини викладені у Заяві, яким суд не дав належної правової оцінки.

ОУПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні Заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зміна механізму адміністрування єдиного внеску, що відбулася у зв'язку з прийняттям Закону №406-VII, не вказує на правонаступництво органів доходів і зборів, у відносинах із завершенням органами ПФУ розпочатих процедур зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.06.2013 Постановою задоволено позов УПФ до ФОП про стягнення заборгованості в сумі 4572,42 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.23-26).

23.08.2013 Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №807/2101/13-а (далі - Лист), в якому стягувачем визначено УПФ (а.с.37).

На підставі вищезгаданого виконавчого листа постановою державного виконавця від 13.02.2017 відкрито виконавче провадження ВП №53371317 (а.с.38).

Відповідно до ст.264 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічна норма передбачена положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно ч.5. ст.15 якого - у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З аналізу зазначених норм видно, що обов'язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

У розглядуваному випадку відсутній факт вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Щодо посилань апелянта на зміни у законодавстві в частині адміністрування єдиного внеску, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Законом №406-VII внесено зміни до Закону №2464-VI.

Згідно з ч.4 ст.8 Закону №2464-VI (в редакції Закону №406-VII) порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -Податковим кодексом України (далі - ПК), та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

В силу вимог п.3 «Прикінцевих положень» Закону №406-VII визначено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Закон №406-VII набрав чинності 11.08.2013.

Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 №404-VII (далі - Закон №404-VII). Органи ПФУ продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Відповідно до пп.14.1.1-1 п.14.1 ст.14 ПК (в редакції Закону №404-VII) адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об'єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Отже, Законом №406-VII не передбачено правонаступництва органів доходів і зборів в частині обов'язків управлінь ПФУ щодо контролю за виконаннями рішень судів зі сплати єдиного внеску.

Зважаючи на викладене органи ПФУ закінчують усі наявні на день набрання чинності Законом №406-VII процедури: перевірки, узгодження їх результатів та вимог про сплату боргу, оскарження рішень про застосування пені та фінансових санкцій, стягнення недоїмки.

Тобто, УПФ є органом, який відповідно до Закону №406-VII закінчує процедуру по стягненню боргу з ФОП.

А тому, оскільки в УПФ зберігаються повноваження із адміністрування єдиного внеску в частині завершення розпочатих процедур згідно з Законом №406-VII, і воно не втратило статусу стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання Листа, то є вірними висновки суду першої інстанції про безпідставність задоволення поданої Заяви.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повний текст виготовлений 25 вересня 2017 року.