Справа № 820/2193/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р.Справа № 820/2193/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017р. по справі № 820/2193/17

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України

третя особа: Державна фіскальна служба України

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.), звернувся з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - відповідач, Комісія), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України (далі - третя особа, ДФС), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28.04.2017 року про відмову у наданні ОСОБА_1, статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою, ДФС України подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. № 413, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 21.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України подано заяву та матеріали (вх. ДФС № 1076/Інше від 17.02.2017 р.), в якій просив надати йому статус учасника бойових дій.

Листом від 16.03.2017 року за № 3581/К/99-99-04-04-01-17 відповідач повідомив позивача про те, що заява позивача та матеріали (вх. ДФС № 1076/Інше від 17.02.2017 р.) про визнання учасником бойових дій на найближчому засіданні будуть розглянуті та прийнято рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Листом від 28.04.2017 року за № 5941/К/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" відповідач повідомив позивача про те, що Комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв'язку з чим було повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали.

Як вбачається з листа Комісії від 28.04.2017 року № 5941/К/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації", підставою для відмови в наданні статусу учасника бойових дій стало те, що такий статус може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС України, до служби яких, на думку Комісії, позивач не належить.

Не погодившись з такими діями відповідача та прийнятим рішенням від 28.04.2017 року № 5941/К/99-99-04-04-01-14, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551).

Відповідно до статті 4 вказаного Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з ст. 5 Закону № 3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 11.08.2003 року працює в органах податкової міліції, а з 25.10.2016 року і до теперішнього часу працює старшим слідчим третього відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР ГУ ДФС у Харківській області, має звання лейтенанта податкової міліції.

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 08.06.2016 року № 2277-о позивача було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області.

Відповідно до копії витягу з наказу Першого заступника Голови Служби - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 № 036 від 21.07.2016 року з 09 червня 2016 року ОСОБА_1 є залученим до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і відрядженим в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях таких співробітників Державної фіскальної служби України.

Згідно копії витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал - лейтента ОСОБА_3 від 11.08.2016 року № 224дск вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 червня 2016 року: лейтенант податкової міліції ОСОБА_1, старший слідчий третього відділу кримінальних розслідувань Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області.

З копії витягу із розпорядження першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал - лейтента ОСОБА_3 від 20.08.2016 року № Р-2348 вбачається, що старшому оперативної групи ДФС України при штабі АТО було наказано сформувати групу у складі осіб, в тому числі і лейтенанта податкової міліції ОСОБА_1, для виконання групою з 20.08.2016 р. по 02.09.2016 р. спеціальних (бойових) завдань за призначенням щодо протидії незаконному переміщенню товарів (вантажів) вздовж та через лінію розмежування, припинення діяльності незаконних організованих груп та злочинних організацій в межах компетенції, протидії податковим злочинам в зоні проведення АТО в межах дорожнього коридору "МАЙОРСЬК - ЗАЙЦЕВЕ" - КПВВ "ЗАЙЦЕВЕ"; висування групи до району виконання завдань здійснити за маршрутом: БАХМУТ - ЗАЙЦЕВЕ - МАЙОРСЬК та в зворотному напрямку.

Зазначеним розпорядженням начальнику управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області також наказано, зокрема: організувати своєчасну підготовку особового складу групи та здійснити переміщення групи із місця розташування підрозділу; забезпечити визначених офіцерів особового складу підрозділу сухим пайком із розрахунку на 1 добу щоденно. Видачу проводити до 15.30 щоденно на продовольчому складі розташування підрозділу; заправку автомобільного транспорту пальним у необхідній кількості. Для виконання завдань особовому складу підрозділу мати штатну зброю з одним боєкомплектом до неї, бронежилет, шолом кевларовий (металевий). Зброю (спеціальні засоби) наказано застосовувати відповідно до законодавства України.

Окрім того, Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 року № 361/99-99-21-10-01-18д, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції ОСОБА_4, підтверджується, що лейтенант податкової міліції ОСОБА_1 дійсно в період з 9 червня по 12 вересня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Підстава: накази ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 08.06.2016р. № 2277-0 та від 07.09.2016р. № ЗІП-о; Витяги із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 11.08.2016р. № 224дск, від 09.11.2016р. № 314дск, від 21.12.2016р. №357дск.; Витяг з наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 21.07.2016р. № 036, від 26.10.2016р. №054.

У зазначеній довідці вказано, що вона є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Таким чином, як вбачається з вищезазначених документів, місцем дислокації позивача під час перебування на території проведення АТО був підрозділ оперативного забезпечення окремих територій зон проведення АТО ГУ ДФС Донецької та Луганської областей, які розташовувалися в населених пунктах м. Слов'янськ, м. Щастя, м. Бахмут та м. Маріуполь.

З огляду на викладене, несення служби позивачем відбувалось на рівні з оперативними працівниками даного підрозділу: у складі добових нарядів на контрольних пунктах в'їзду/виїзду (КГТВВ) та на стаціонарних КрП, розташованих на першій лінії оборони; у складі зведених мобільних груп, які пересувались вздовж лінії розмежування з метою недопущення незаконного переміщення вантажів.

Відповідачем та третьою особою доказів на спростування вищезазначеного ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано, а в ході розгляду справи таких доказів не встановлено.

Тобто, оскільки позивач відповідає вимогам статті 5 Закону № 3551 та брав участь в Антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи ДФС України при штабі АТО для виконання спеціальних (бойових) завдань, то він є таким, що належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наявність Довідки про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 року № 361 /99-99-21-10-01-18д, яка видана начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції ОСОБА_4 та яка є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Доказів незаконності або скасування цієї довідки відповідачем та третьою особою не надано.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 р. №957, зареєстрованого в Мін'юсті 30.11.2016 р. №1553/29683 (далі - Положення № 957).

Відповідно до п. 1 вказаного Положення Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413.

Згідно з пп. 5 п. 2 Положення № 957, Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій в разі відсутності підстав.

Вичерпний перелік підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 Положення № 957:

- відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення;

- надання недостовірних даних про особу;

- виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;

- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

В свою чергу, оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, оформлене листом від 28.04.2017 року № 5941/К/99-99-04-04-01-14, не містить будь-яку передбачену Положенням № 957 підставу для відмови.

Будь-яких інших підстав для відмови вказане Положення № 957 не містить, зазначені підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність ухваленого рішення, що оскаржується, а тому воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зобов'язання Комісії повторно розглянути заяву позивача, оскільки такі вимоги відповідають нормам КАС України та є такими, що направлені на відновлення його порушених прав та законних інтересів.

Згідно з п. 1 та п. 2 частини 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень та зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, що кореспондує положенням ч. 2 ст. 162 КАС України щодо повноважень суду при вирішенні справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017р. по справі № 820/2193/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2017 р.