Справа № 760/18434/15-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2017 року № 760/18434/15-а

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

До Солом'янського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Відповідач 1), Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Відповідач 2),за участі третьої особи: ОСОБА_2 в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати накази Головного управління МВС України в м. Києві №537 від 19.08.2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 та № 735 о/с від 28.08.2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 03.09.2015 року, поновивши його в ОВС України;

- зобов'язати Головне управління МВС України в м. Києві здійснити оплату заробітку (перебування на лікарняному) з 28 серпня 2015 року на день поновлення на службі.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11.11.2015 року ( суддя Усатова І.А.) відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 03.12.2015 року справу направлено для розгляду за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2016 року справу 760/18434/15-а прийнято до провадження судді Качура І.А.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з дорученням начальника Головного управління МВС України в м. Києві «Про проведення цільових оперативно - профілактичних заходів щодо попередження та розкриття пограбувань відносно особистого майна громадян та крадіжок з автотранспорту на території Дніпровського та Святошинського районі міста Києва 21-23.07.2015 проводився комплекс цільових оперативно - профілактичних заходів, направлених на попередження та розкриття грабунків і крадіжок з автомобілів», відповідно до якого задіяно оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_1 та інших співробітники ГУ.

Також, як вказано у позові, 22.07.2015 року о 01 годині 10 хвилин по вул. Якуба Колоса, 22 м. Києва під час виконання своїх службових обов'язків та з метою припинення протиправних дій невідомих осіб, які знехтували вимоги працівників міліції, почали провокувати конфлікт і, враховуючи значну перевагу в чисельності, намагалися напасти та напали на працівників міліції, останніми було зроблено попереджувальні постріли та викликано допомогу через оператора «102».

Внаслідок нападу і застосування фізичного насилля невідомими особами позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений каретою швидкої допомоги до травмпункту Святошинського району м. Києва.

Зазначене правопорушення було зареєстровано у ЄРДР за № 0007214 від 22.07.2015 року з кваліфікацією за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Крім того, позивач вказує, що у період з 23 липня 2015 року по 11 серпня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у госпіталі ГУ МВС України у м. Києві з діагнозом «Забій правого колінного суглобу. Посттравматичний синовіт. Забій, гематома правого г/ступневого суглобу. Пошкодження заднього рогу медіального меніску. Гострий тромбофлебіт підшкірних вен правої гомілки в верхній третині. Хронічний безкам'яний холециститу фазі нестійкої ремісії. Дифузний зоб 0-1 ст. Еутиреоз».

З 12 серпня 2015 року по 26 серпня 2015 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні у госпіталі ГУ МВС України в м. Києві та, як він зазначає, з 04.09.2015 року перебуває на лікуванні до теперішнього часу.

Враховуючи обставини, що сталися, дружина позивача звернулася із письмовою заявою від 05.08.2015 року до керівника Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві про надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за малолітньою дитиною та одночасного лікування.

З аналогічною заявою від 20.08.2015 року ОСОБА_3 звернулася до ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно до повідомлення начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в м. Києві №14/К-657 від 07.09.2015 року, яке отримано звичайною поштою 15.09.2015 року, ОСОБА_1 наказом ГУ МВС України в м. Києві від 28.08.2015 року №735 о/с з 03.09.2015 року звільнено з органів внутрішніх справі згідно п. 64 пп. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, тому заява дружини позивача не розглядалася.

Відповідно до повідомлення ТВО начальника ВІОС ГУ МВС України в м. Києві №14/12578 від 25.09.2015 року, яке отримано звичайною поштою 02.10.2015 року, Наказом ГУ МВС України в .м Києві № 537 від 19.08.2015 року, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог п.п. 2.2., 4.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС від 22.02.2012 року №155, абз. 2 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з ОВС, до повідомлення також додано витяг з вказаного наказу, як вказує позивач у позові.

02.10.2015 року, дружина позивача у Солом'янському РУ ГУ МВС України в м. Києві, у зв'язку з перебуванням позивача на лікуванні, отримала під розписку трудову книжку та військовий квиток ОСОБА_1

Також, як зазначено у позові, відповідно до довідки травмпункту Святошинського району м. Києва №15263 від 22.07.2015 року, ОСОБА_1 отримав виробничу травму у вигляді тілесних ушкоджень 22.07.2015 року, а у висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №003863 від 22.07.2015 року вказано, що у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Позивач вважає накази, якими його звільнено зі служби органів внутрішніх справ, неправомірними, оскільки вони видані у період його перебування на стаціонарному лікуванні, накази йому не оголошено під підпис, також позивач вказує на те, що звільнення з ОВС є крайнім заходом дисциплінарного впливу та йому не роз'яснено, у чому саме полягає порушення дисципліни; відповідач, на думку позивача, позбавив останнього права оскарження вказаного рішення тощо.

Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві.

Представник відповідача 1 під час розгляду справи позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши, що звільнення позивача відбувалося з дотриманням вимог діючого законодавства України.

В судовому засіданні за згодою представників сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 1, представника відповідача 2, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Статтею 4 того ж Закону передбачено, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міліцію» регламентовано, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів державної автомобільної інспекції.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 того ж Закону особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Нормами ст.. 18 Закону України «Про міліцію» встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. При звільненні зі служби в міліції за ініціативою адміністрації у разі відхилення скарги з цього приводу вищестоящими в порядку підлеглості службовою особою чи органом звільнений працівник міліції має право оскаржити звільнення в суд. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Частина 3 ст. 20 Закону передбачає, що працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Підпунктом «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.7.1991 року №114 зі змінами та доповненнями станом на момент виникнення спірних правовідносин, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

У відповідності до приписів Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби. (ст. 1)

Згідно зі ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до ст. 3 того ж Статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Статтею 4 Дисциплінарного Статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

У відповідності до абз. 1 ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями ст. 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно з приписами ст.. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

У відповідності до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 року №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №541/23073, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Проведення службових розслідувань за фактами порушень службової дисципліни, неналежного виконання особами РНС посадових обов'язків, втрати службових посвідчень, підготовка за їх результатами висновків та проектів наказів про заходи дисциплінарного впливу до цих осіб здійснюються працівниками тих підрозділів, у яких ці порушення було виявлено. (п. 4.1 Інструкції)

Пунктом 5.1 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно з п. 5.4 Інструкції, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 10.12.1997 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ - ГУ МВС України в місті Києві на підставі Наказу РУ №93 о/с від 10.12.1997 року, з 03.04.2015 року на посаді оперуповноваженого сектора розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, що підтверджується наданими суду копією трудової книжки ОСОБА_1 та копією послужного списку особовий № М-229487.

У відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З наданої суду копії Доручення ГУ МВС в м. Києві від 19.07.2015 року №1/4860 «Про проведення цільових оперативно - профілактичних заходів щодо попередження та розкриття пограбувань відносно особистого майна громадян та крадіжок з автотранспорту на території Дніпровського та Святошинського районів міста Києва» начальникам районних управлінь до 10.00 20.07.2015 надати до УКР Головного управління списки осіб (з кожного райуправління по 5 осіб, Печерського - 4, КУППМ - 20) для проведення оперативно - профілактичних заходів з метою розкриття та попередження грабунків відносно особистого майна та крадіжок з автотранспорту на території Дніпровського та Святошинського районів міста Києва.

На виконання вимог вказаного доручення з 21 липня по 23 липня 2015 року проводився комплекс цільових оперативно - профілактичних заходів, направлених на попередження та розкриття грабунків і крадіжок з автомобілів.

Так, з 21 години 30 хвилин 21 липня 2015 року згідно з єдиною дислокацією на відпрацювання Святошинського району міста Києва були задіяні старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них, відділу карного розшуку Солом'янського районного управління ГУ МВС України в м. Києві майор міліції ОСОБА_4 та оперуповноважений сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом цього ж відділу капітан міліції ОСОБА_1, проти чого не заперечували сторони у судовому засіданні та у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З наданої суду копії спецповідомлення від 22.07.2015 року «Про вчинення опору та нанесення тілесних ушкоджень окремим працівникам Солом'янського РУ» вбачається, що 22.07.2015 року о 01 годині 13 хвилин до чергової частини штабу Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві від оператора « 102» надійшли повідомлення про те, що 22.07.2015 року о 01.10 по вул. Якуба Коласа, 25 в м. Києві невідомі чоловіки здійснюють опір працівникам міліції.

В подальшому було встановлено, що в ніч на 22.07.2015 співробітниками управління карного розшуку ГУМВС України в м. Києві у складі старшого оперуповноваженого сектора розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них ВКР Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого сектора розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_1 та міліціонера відділення №2 взводу №3 роти №3 ПМСП ГУМВС України в м. Києві рядового міліції ОСОБА_5 згідно єдиної дислокації здійснювалось відпрацювання території, прилеглої до будинків №№4-12 по вул. Якуба Колоса.

Близько 01.00 ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підійшли до торгівельного кіоску, розташованого поруч з маршрутом несення служби по вул. Якуба Коласа, 25, щоб придбати цигарки. Біля кіоску вони побачили групу невідомих громадян, які починали, як їм здалося, вживати наркотичну речовину. У свою чергу, ОСОБА_4 відрекомендувався, пред'явив службове посвідчення та зробив невідомим зауваження. На що один з невідомих громадян наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_4, чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Крім того, зі змісту вказаного спецповідомлення вбачається, що «під час бесіди з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у працівників патрульної служби виникла підозра, що працівники міліції перебувають на службі в стані алкогольного сп'яніння. З метою встановлення вказаного факту ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було доставлено до КМНКЛ «Соціотерапія», де вони пройшли медичне освідування. За результатами якого, згідно висновку лікаря №003862, в організмі ОСОБА_4 виявлено 0,29 проміле алкоголю, згідно висновку лікаря №003863, в організмі ОСОБА_1 залишків алкоголю виявлено не було. Також до КМНКЛ «Соціотерапія» було викликано бригаду швидкої медичної допомоги №84, якою було проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено попередній діагноз: пошкодження правого голеностопного суставу.

У відповідності до наданої суду копії Висновку щодо результатаів медичного огляду з метою виявленння стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003863, складеному о 04годині 50 хвилин 22 липня 2015 року, ознак сп'яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

При цьому, з копії довідки №15263 від 22.07.2015 року, виданої травмпунктом Святошинського району м. Києва, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до травмпункту 22.07.2015 року з виробничою травмою. Діагноз: забій правого голіново - ступневого суглобу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.07.2015 року по 11.08.2015 року; на амбулаторному лікуванні з 12.08.2015 року по 25.08.2015 року та з 11.09.2015 року по 11.09.2015 року.

У відповідності до наданої суду копії Наказу Головного управління МВС України в м. Києві від 30.07.2015 року №813 «Про призначення та проведення службового розслідування» Начальником Управління призначено службове розслідування за фактом використання вогнепальної зброї ОСОБА_4 під час конфлікту із невідомими 22.07.2015 року о 01 годині 13 хвилин по вул. Якуба Колоса, 25 у м. Києві.

04 серпня 2015 року майором міліції ОСОБА_4 надано особисті пояснення з приводу подій, що сталися 22.07.2015 року під час чергування.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 письмові пояснення з цього приводу були надані 22.07.2015 року.

Як вбачається з наданої суду копії Висновку службового розслідування за фактом використання вогнепальної зброї майором міліції ОСОБА_4 та пристрою для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями капітаном міліції ОСОБА_1, було проведено службове розслідування та зроблено висновок щодо того, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невжитті необхідних заходів щодо припинення конфліктної ситуації, яка переросла у бійку, що призвело до отримання тілесних ушкоджень та порушення вимог п. 2.2., 4.1 «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на оперуповноваженого сектора розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського РУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного Управління МВС України від 19.08.2015 року №537 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився порушенні вимог п. 2.2., 4.1 «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, абз. 2 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на оперуповноваженого сектора розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського РУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до наданої суду копії Витягу з Наказу ГУ МВС України в м. Києві від 28.08.2015 року №735 о/с Щодо особового складу капітана міліції ОСОБА_1 (М-229487) оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 з 03 вересня 2015 року, установлено щомісячну премію за серпень та вересень 2015 року в розмірі 0 відсотків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи копія Витягу з Наказу від 19.08.2015 року №537 разом з супровідним листом від 25.09.2015 року за вих. 14/1 2578, направлена на адресу позивача 30.09.2015 року, про що свідчить надана суду копія супровідного листа та конверту.

При цьому, суд звертає увагу, що належним чином завіреної копії Наказу щодо призначення та проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1, належним чином завіреної копії письмових пояснень на виконання наказу про призначення та проведення службового розслідування саме відносно ОСОБА_1, доказів того, що зміст наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виглядів звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 було оголошено останньому, зміст вказаного наказу було доведено до позивача під підпис відповідачами надано не було.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що п.п. 1.1 та 1.3 п. 1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених Наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.04.2012 року за №628/20941 (далі - Правила), в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника. Працівник повинен пам'ятати, що аморальна поведінка, нерозбірливість і неохайність в особистих стосунках, відсутність навичок самодисципліни і розбещеність, балакучість і незібраність завдають непоправної шкоди його власній репутації і авторитету органів внутрішніх справ у цілому.

У відповідності до п. 2.2. Правил дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Згідно з п.п. 4.1 Правил Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

З наданої суду копії Наказу ГУ МВС України в м. Києві від 19.08.2015 року №537 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» не вбачається, в чому саме виразилося порушення п.п. 2.2. та 4.1 Правил дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, також не вбачається, які саме заходи повинен був вжити ОСОБА_1 щодо уникнення конфліктної ситуації, яка переросла у бійку, що призвело до отримання останнім тілесних ушкоджень.

Крім того, зі змісту вказаного наказу не вбачається, чи було при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, чи було враховано перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, також не вбачається, чи було врахована попередня поведінка позивача. Вказаний наказ не містить у тому числі відомостей щодо того, чи визнав ОСОБА_1 свою вину, його ставлення до виконання службових обов'язків, не враховано кваліфікації тощо.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було визнано потерпілим у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання неправомірними та скасування Наказів Головного управління МВС України у м. Києві № 537 від 19.08.2015 року та №735 о/с від 28.08.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з 03.09.2015 року та поновлення на посаді з 04.09.2015 року, тобто з наступного дня після звільнення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що оскаржувані Накази були видані з порушенням до вимог діючого на момент, нібито, вчиненого дисциплінарного проступку законодавства, відповідачами не надано доказів того, що відносно ОСОБА_1 взагалі проводилося службове розслідування з дотриманням порядку проведення такого розслідування, а тому висновок, який став підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів внутрішніх справ України є необґрунтованим.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо поведінки майора міліції ОСОБА_4 та перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння під час несення служби 22.07.2015 року, оскільки вказані докази стосуються іншої особи та не можуть слугувати підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов'язання Головного Управління МВС України у м. Києві здійснити оплату заробітку (перебування на лікарняному) з 28 серпня 2015 року на день поновлення на службі, суд приходить до висновку про наступне:

Судом встановлено, що Наказ МВС України в м. Києві від 28.08.2015 року №735 о/с Щодо особового складу, яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М-229487) оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 з 03 вересня 2015 року та Наказ Головного управління МВС України в м. Києві від 19.08.2015 року № 537 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» стосовно ОСОБА_1 є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення працівникам міліції визначено Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 визначається порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

У відповідності до п. 1.3 цієї Інструкції, встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (пункт 1.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Згідно з п. 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, за принципом аналогії права, керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З метою повного захисту порушених позивача, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача 1 на користь позивача суму грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04.09.2015 року по день винесення судового рішення, оскільки датою звільнення позивача є 03.09.2015 року, а не 28.08.2015 року.

Як вбачається з розрахунку середньоденного заробітку позивача, виданого Солом'янським районним управлінням ГУ МВС України в м. Києві від 23.08.2017 року № 5, грошове забезпечення за останні два місяці роботи ОСОБА_1 складає 7868,93 грн. (липень 2015 року - 3933,54 грн., серпень 2015 року - 3935,39 грн.), середньоденний заробіток складає 126,92 грн.

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік, на 2016 рік та на 2017 рік тривалість вимушеного прогулу позивача складає за 2015 рік - 85 робочих днів, за 2016 рік - 251 робочий день, за 2017 рік (по день ухвалення судового рішення) - 171 робочий день, відповідно розмір грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 64348,44 грн. (розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 126,92 грн. * кількість робочих днів вимушеного прогулу 507 = 64 348,44 грн.) та підлягає стягненню з Головного управління МВС України у м. Києві.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3934,52 грн. підлягають негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, не виконали покладений на них обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, у зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним адміністративним позовом.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, ч.4 ст. 122,158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві № 537 від 19.08.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» в частині накладення на оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 735 о/с від 28.08.2015 року «Щодо особового складу» в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 (М-229487) оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 з 03 вересня 2015 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві з 04 вересня 2015 року.

Стягнути з Головного управління МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу (з 04 вересня 2015 року по 11 вересня 2017 року) у розмірі 64 348,44 грн. (шістдесят чотири тисячі триста сорок вісім гривень 44 копійки).

Відповідно до статті 256 КАС України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Солом'янського районного управління та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3934,52 грн. (три тисячі дев'ятсот тридцять чотири гривні 52 копійки) допустити до негайного виконання.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур