Справа № 381/2116/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/2116/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті йому пенсії із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 17 січня 2017 року

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 22 від 14.04.2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано Фастівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Київської області призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.01.2017 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Фастів та є потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії 4, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.11.2003 (а.с.10).

17 січня 2017 року ОСОБА_2, досягнувши 55-го віку, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років, на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До заяви позивачем було додано:

1) паспорт;

2) трудову книжку НОМЕР_2;

3) Чорнобильське посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серія НОМЕР_1 від 25.11.2003 (дублікат)

4) довідку № 5 від 04.01.2016, видана головою комітету органу місцевого самоврядування, в якій зазначено, що ОСОБА_2 з 28.10.1978 по 04.09.1999 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1.

Однак, рішенням Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №22 від 14.04.2017 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відмова мотивована тим, що відповідно до наданих документів ОСОБА_2 станом на 01.01.1993 проживав та працював лише 1 рік 3 місяці та 21 день, оскільки згідно трудової книжки позивач 13.01.1987 року прийнятий в «Ольшаницкий производственный участок», звільнений 02.01.1991, запис завірений печаткою «Спеціалізоване виробниче управління бюро вибухових робіт «Криворіжшляховибухпром», з 02.01.1991 по 25.05.1992 працював в АСУ «Черкасвзривпром». Зазначені населені пункти, а саме: м. Кривий Ріг, м. Черкаси не відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку наявні правові підстави для визнання права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядком подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку ) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" Потерпілими від Чорнобильської катастрофи є особи, які постійно проживали або постійно постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 рік проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років , пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше ніж на 5 років.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

При цьому, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі, і призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2006, де чітко визначено, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Як зазначено вище ОСОБА_2 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії 4, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.11.2003.

Згідно реєстрації в паспорті та наданої головою комітету органу місцевого самоврядування довідки № 5 від 04.01.2016, ОСОБА_2 з 28.10.1978 по 04.09.1999 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений населений пункт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» №106 від 23.07.1991року відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона).

Відповідно до записів у трудовій книзі позивача та довідки ДП СВУ «Київшляхвибухпром» №56 від 10.03.2017 вбачається, що ОСОБА_2 у період з 13.01.1987 по 10.08.1989 працював бурильником граніту Ольшаницької виробничої дільниці. З 01.10.1989 був переведений на Київську виробничу дільницю, з 18.08.1990 був переведений на Рокитнянську виробничу дільницю де працював по 02.01.1991. В подальшому в порядку переводу з 02.01.1991 по 2505.1992 працював на Київській виробничій ділянці.(а.с.17-18).

Так, Ольшаницький кар'ер (Ольшаницька виробнича дільниця) знаходиться в Рокитнянькому районі с. Бушеві та Рокитнянський карьер (Рокитнянська виробнича дільниця) знаходиться в смт. Рокитне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» №106 від 23.07.1991 с. Бушеве, смт. Рокитне відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона).

За таких обставин, оскільки позивач у період з 1987 по 1993 працював та проживав у зоні посиленого радіологічного контролю, колегія суддів погоджується з висновками судів першої інстанції про безпідставність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Вищими адміністративним судом України, зокрема в ухвалі від 06.03.2017 року у справі №376/2001-16-а.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в матеріалах справи міститься всі належні докази, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку є протиправними, та вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з дня звернення за призначенням пенсії підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що позивач немає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки відповідно до даних в трудовій книжці період роботи бурильником граніту, які виконував ОСОБА_2 з 1989 року по 1991 рік містить запис завірений печаткою «Спеціалізоване виробниче управління бюро вибухових робіт «Криворіжшляховибухпром», а період з 02.01.1991 по 25.05.1992 запис завірений печаткою АСУ «Черкасвзривпром» та зазначені населені пункти, а саме: м. Кривий Ріг, м. Черкаси не відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та не приймає до уваги, з огляду на те, що позивач виконував роботи на зазначених підприємствах безпосередньо на Ольшаницькій, Київській та Рокитнянській виробничих ділянках, які знаходяться на території населених пунктів що відносяться до зони посиленого радіологічного контролю (є данні Інтернет ресурсів про знаходження відповідних виробничих ділянок).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано та не доведено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову. Натомість оскаржувана постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 27 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Лічевецький І.О.