Справа № 343/1193/17
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1193/17
Провадження №: 2-а/0343/143/17
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi - Андрусіва І. М.,

за участю секретаря судових засідань -Височанської О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора взводу 1 роти УПП у м.Львові ДПП Мартин Тетяни Олександрівни, Управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову від 02.07.2017 року, інспектора взводу 1 роти 2 бат 4 УПП у м. Львові ДПП, лейтенанта поліції - Мартин Тетяни Олександрівни по справі про адміністративне правопорушення серії АР за №382759, відповідно до якої на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн., а провадження в справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова про накладення штрафу, винесена інспектором взводу 1 роти УПП у м.Львові ДПП Мартин Тетяною Олександрівною відносно нього є протиправною, оскільки зупинившись біля вокзалу у м. Львові на стоянці для автомобілів, жодного знаку про заборну зупинки він не бачив, вважає, що він там взагалі відсутній. Зупинка його автомобіля була в установленому і дозволеному місці, де в той час були припарковані й інші транспортні засоби. Це все він пояснив інспектору, однак його твердження до уваги взяті не були, та була складена оскаржувана постанова. Ознайомившись з її змістом, інспектор поліції неправильно зазначила місце, де, начебто, він вчинив адміністративне правопорушення, оскільки він зупинився на парковці привокзальної площі, а не на перехресті вулиць Двірцева-Чернівецька у м. Львові. Також однією з підстав оскаржуваної постанови вважає те, що у його присутності не був складений протокол, його копії він не отримував, чим працівником поліції порушено ст. 254 КУпАП. Складену інспектором постанову вважає сфальсифікованою, оскільки жодних доказів, що він вчинив адміністративне правопорушення інспектором не надано, Правила дорожнього руху він не порушував, а тому не може нести відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що він справді здійснив зупинку на площі біля залізничнго вокзалу у м. Львові. Погоджується, що поруч є знак кільцевої дороги, де заборонено паркуватись, однак він його не бачив, а тому несвідомо вчинив правопорушення. Зупинившись на площі, він чекав на пасажирів, до нього під"їхала поліція, інспектор вказала про порушенняправил дорожнього руху і почала складати постанову. Поруч з його автомобілем були припарковані й інші, на які поліція не зважала. На його думку, інспектор вибірково притягувала до адміністативної відповідальності водіїв, а зупинились біля його транспортного засобу, оскільки він з Івано-Франківською реєстацією. З вищевикладених підстав просив поданий ним позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР №382759 02.07.2017 року ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Mitsubishi outlander, д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові на перехресті вулиць Чернівецька - пл. Двірцева здійснив зупинку на перехресті, чим порушив пункт 15.9.Ґ Правил дорожнього руху України. На водія ОСОБА_3 було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

На спростування доводів долучено фотосвітлини дорожньої обстановки Залізничного вокзалу, що знаходиться за адресою: м. Львів пл. Двірцева, 1, на яких вбачаються встановлені дорожні знаки 4.10 «Круговий рух»; 2.1 «Дати дорогу», а також табличка 7.8 до дорожнього знаку, яка показує напрямок головної дороги.

При дорожньому знаку 2.1 «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Таким чином, у м. Львові на перехресті пл. Двірцева- Чернівецька знаходиться нерегульоване перехрестя, на якому і здійснив зупинку позивач, чим порушив пункт 15.9.Ґ Правил дорожнього руху України, а тому підстав для скасування винесеної інспектором постанови, немає.

Окрім цього, перед винесенням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 було ознайомлено з його правами відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КупАП. Також, після винесення відповідної постанови позивача ознайомили зі змістом ст. ст. 307 - 308 КУпАП, тобто роз'яснили йому порядок оскарження вказаної постанови.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до частини першої статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за частиною першої статті 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Відтак, постанова винесена належним органом (посадовою особою); винесення постанови без укладання протоколу є законним.

А тому, оскаржувану постанову просить залишити без змін, адміністративний позов - без задоволення. Справу розглянути без участі представника відповідача. Окрім цього, долучено відеозаписи з нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції на DVD -диску.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із копії оскаржуваної постанови серії АР №382759 02.07.2017 року ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Mitsubishi outlander, д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові, на перехресті вулиць Чернівецька - пл. Двірцева здійснив зупинку на перехресті без надання переваги в русі, чим порушив пункт 15.9 Ґ Правил дорожнього руху України (а.с. 3).

Інспектор, вбачаючи у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, притягнув його до адміністративної відповідальності, керуючись ст. ст. 33, 284 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до копії тимчасової посвідки на проживання серії НОМЕР_2, громадянин Російської Федерації та зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 2).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України (надалі-ПДР), а також вимогами Закону України "Про дорожній рух" встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно загальної норми статті 23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року, а також норми статті 16 Кодексу України про адміністративне правопорушення, іноземці та особи без громадянства, які вчинили адміністративні правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону в загальному порядку, тобто на рівні з громадянами України.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно пункту 15.9 Ґ ПДР України здійснювати зупинку забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки доя надання перевагу в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи і його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З поданих представником відповідача доказів, зокрема, фотосвітлин дорожньої обстановки Залізничного вокзалу, що знаходиться по пл. Двірцева, 1 в м. Львові, на яких вбачаються встановлені дорожні знаки 4.10 «Круговий рух»; 2.1 «Дати дорогу», а також табличка 7.8 до дорожнього знаку, яка показує напрямок головної дороги.

Таким чином, позивач, здійснивши зупинку в зоні дії вказаних вище дорожніх знаків, на нерегульованому перехресті пл. Двірцева-Чернівецька у м. Львові, де така зупинка заборонена, порушив пункт 15.9.Ґ Правил дорожнього руху України, що вказує на правомірність винесеної інспектором постанови у справі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження позивача, що він зупинив автомобіль у дозволеному місці.

Надані позивачем пояснення ніяким чином не спростовують факту законності винесеної відповідачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Окрім цього, самого факту зупинки ОСОБА_6 не заперечувалось, натомість підтверджується з долучених сторонами відеозаписів.

Будь-яких доказів протиправності дій відповідача при винесенні постанови про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 255,00 грн., в судовому засіданні не здобуто.

З приводу порушень, передбачених ст. 254 КУпАП, які, на думку позивача, здійснено інспектором, не склавши попередньо постанови про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11. 2015 року за №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 159 КУпАП законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження позивача про те, що інспектор, склавши оскаржувану постанову, віднісся до нього упереджено через Івано-Франківську реєстрацію транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача суд розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, тоді як інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цілому, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Окрім цього, як свідчить відеозапис з нагрудного реєстратора відповідача, інспектором дотримано адміністративної процедури притягнення позивача до відповідальності та роз'яснено його права, тому підстави для скасування даної постанови відсутні.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 16, 222, 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Закону України "Про дорожній рух", ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 76, 86, 159-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора взводу 1 роти УПП у м.Львові ДПП Мартин Тетяни Олександрівни, Управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя: