Справа № 346/6213/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6134/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Коломийського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Коломийського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області, Матеївецької громади Коломийського району Івано-Франківської області, управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ :

28 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Коломийського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області (далі Коломийське УДК) щодо відмови у прийнятті виконавчого листа по справі № 2а-446/2009, виданого Коломийським міськрайонним судом, про виплату їй недовиплаченої допомоги, яка належить до виплати ІІ категорії постраждалих від повені, та зобовязати відповідача здійснити дії щодо виконання зазначеного виконавчого листа в сумі 25000 грн.

Постановою постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2017 року у справі № 346/6213/16-а вказаний позов було задоволено.

У апеляційній скарзі Коломийське УДК просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення до справи. крім того порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2С, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час чинним законодавством України не визначено іншого порядку виконання вказаного виконавчого листа. Позивачем вжито всіх можливих заходів, спрямованих на його виконання, однак, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року в частині виплати позивачу частини невиплаченої допомоги залишається не виконаною. При вирішенні даного спору суд бере до уваги позицію даного суду апеляційної інстанції, висловлену в ухвалах від 15.08.2011 року та 02.12.2015 року, про відсутність підстав для розяснення та зміни способу виконання судового рішення від 17.05.2010 року у зазначеній частині. Тому суд першої інстанції вважає, що судове рішення в цій частині підлягає виконанню відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року, прийнятою у справі 2а-449/09/0909, задоволено позов ОСОБА_2 та зобовязано Семаківську сільську раду Коломийського району віднести ОСОБА_2 до II категорії постраждалих від повені з виплатою їй недовиплаченої допомоги, яка належить до виплати II категорії постраждалих від повені.

Львівським апеляційним адміністративним судом 15.08.2011 року відмовлено позивачу та Семаківській сільській раді Коломийського району у розясненні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про зміну способу виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року у зазначеній частині Коломийським міськрайонним судом 22.12.2014 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04.02.2015 року, постановленою в справі № 346/169/15-а, задоволено подання відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції та змінено спосіб виконання вказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду із зобовязання Семаківської сільської ради Коломийського району провести позивачу виплату недовиплаченої допомоги, яка належить їй до виплати як постраждалій II категорії від повені, на стягнення із Семаківської сільської ради на користь позивача 25000 грн. вказаної допомоги.

Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 року вказану ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04.02.2015 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про зміну способу виконання рішення відмовлено.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 року ВП №50833711 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-449, виданого 22.12.2014 року Коломийським міськрайонним судом, закінчено, оскільки виконати рішення без участі боржника (Семаківської сільської ради ) неможливо.

Також, судом встановлено, що 02.11.2016 року позивачем відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, та вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» подано заяву до Коломийського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області про виконання виконавчого листа в справі № 2а-449/2009 про виплату їй недовиплаченої допомоги, яка належить до виплати II категорії постраждалих від повені.

Однак, цей відповідач листом від 03.11.2016 року № 2-02/866 повідомив позивача про те, що зазначений виконавчий лист не підлягає виконанню органами казначейства, і необхідна зміна способу і порядку виконання судового рішення, так як цей виконавчий лист носить зобовязальний характер у виді вчинення дій Семаківською сільською радою. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та вказаним Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників не передбачено виконання органами казначейства рішень зобовязального характеру.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Згідно із ст. 3 цього ж Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися влади, що реалізує державну політику у сфері до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

У відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

Рішення судів у кримінальних провадженнях про конфіскацію, спеціальну конфіскацію майна, арешт майна, а також рішення судів про стягнення активів в дохід держави та про арешт майна у позовних провадженнях у справах про визнання необґрунтованими активів та їх витребування у встановлених законом випадках виконуються Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Системний аналіз змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на думку апеляційного суду, дає підстави для висновок, що Державна казначейська служба України не є органом примусового виконання і у неї відсутні повноваження виконувати рішення суду в примусовому порядку.

Державна казначейська служба України в межах своїх повноважень вправі тільки в межах відповідних бюджетних призначень стягнути визначені у судовому рішенні кошти шляхом їх списання з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду і можливе тільки у разі стягнення коштів з боржника-державного органу.

У разі якщо рішенням суду не постановлено до стягнення визначеної суми коштів на користь стягувача, Державна казначейська служба України не має можливості в межах своїх повноважень виконати таке рішення, а наявність в переліку документів, поданих позивачем разом із заявою про виконання рішення суду, довідки про суму, яка підлягає до стягнення, не може бути підставою для проведення відповідних виплат, оскільки така сума не була встановлена судовим рішення.

Державна казначейська служба України не має права перебирати на себе повноваження суду щодо встановлення конкретної суми коштів, які мають бути стягнуті за виконавчими листами на користь позивача, або здійснювати стягнення коштів на підставі інших документів, окрім рішення суду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року має зобовязальний характер, а отже повинна виконуватися за правилами Закону України «Про виконавче провадження».

Закриття виконавчого провадження постановою державного виконавця не змінює суті зазначеного судового рішення та не створює правових підстав для його виконання відповідачем у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Коломийського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2017 року у справі № 346/6213/16-а скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

ОСОБА_3

Постанова у повному обсязі складена 28 вересня 2017 року.